В предишните епизоди:
Инцидент при стартирането на ускорителя на частици,
може да причини последици с неизмерими пропорции.
Ако е така, със сигурност сега Земята е много различна.
Дано никога не се наложи да видите тези снимки.
Все пак искам да знаеш, че те обичам и ще те обичам вечно.
Земята, каквато я познавахте, не съществува.
Знаем само, че сега повърхността е 99% вода.
Виждаме земя 15 мили северозападно. Да опитаме да кацнем, момчета.
Има земя.
Този полет, MCSI-254, се е движил по този курс.
Капитанът е против. Да се проследи пътя на самолета
ще трябват 5 години. Дори десет.
Ще бъде голям удар за екипажа. - Няма, защото няма да им кажа.
Избирай, страната на страхливците или моята.
Никакви лъжи повече.
Чудесно. - Преди инцидента с инсулта
бях ли умен колкото сега?
Дори наполовина от сега. - Късметлия съм, нали?
Снимам всичко красиво, което видя. - Искаш ли да ти е гадже?
И кой ти харесва? Пича с хавлията?
Гамбоа. Професор по физическо и оцеляване.
Дъщерята на капитана се среща със злодея на кораба?
Сигурна ли се, че правиш правилния избор?
Имаш ли връзка в момента? - Тези въпроси са написани на ръка.
Казват, че съм безчувствен, необщителен…
Който не желае да се интегрира
А ако внезапно някой спре да го е грижа
за всичките ти недостатъци?
Не трябва да говорим за това. - Обърни внимание
дали те гледа, след като сте разговаряли.
Ако го направи, значи те харесва.
Влюбена съм в Улисес. Влюбена съм…
Сигурен ли си в любовта си към Хулия? - Абсолютно.
Тя избра, така че, точка по въпроса.
Ако искаш момичето, не позволявай Гамбоа да ти го отнеме.
Или остави Айно, или някой ден ще се събудиш в онези сандъци.
Много добре.
Никога не заплашвай с оръжие ако няма да го използваш.
Не забравяй, че преди няколко дни щеше да убие баща ти.
Ако иска да е с онзи идиот, добре. Няма да съм ничия резерва.
Ела да живееш с мен. - Изпразни три чекмеджета.
Пътуващия гратис има доста багаж.
Искам вашето съгласие Айно да се премести при мен.
Не харесвам, че се чукаш с Гамбоа.
Клюкарко…
Дано си щастлива и всичко е наред.
Не, това не е риба. Кораб е.
Минахме от тук.
Или се движи като светкавица, или и преди се е показвал на радара.
Може би не е кораб.
Може да е стадо риби, които ни следваха,
вълна, скала, знам ли. - Хулиан, кораб е.
Знаеш ли какво означава за нас?
Ето го пак. Включи комуникатора.
Добро утро. - Добро утро.
Искаш ли да ги сложим заедно? - Добре.
Идентифицирай кораба и местоположението му на картата.
Хулиан, не можем да го загубим.
Като дете имам много играчки.
Мече, топка, албум със стикери,
видеоигра…
и кутия с играчки, които не използвам.
Добре ли си?
Да. Ударих се на мекото, не ме боли.
Сигурен ли си? - Да… лоша врата!
На 20 мили е.
Частна яхта, Кори-Кори.
Мама ми казваше, че играчките са важни
и трябва някой да играе с тях.
Четири членен екипаж, номер 745295.
Хулиан, да ги повикаме, инак след 15 минути ще ги изгубим.
Тук Полярна звезда, Кори-Кори.
Чувате ли? Край.
Намалете наполовина.
Тя беше права,
защото сега не разполагаме с много играчки.
Искаш ли захар? - Да, ако обичаш.
Колко лъжици? - Две.
Имам много приятели, с които да играя. - Е, благодаря ти.
Добре ли е? - Много добре.
А наздраве?
Говори капитанът на Полярната звезда,
Кори-Кори, чува ли ме някой?
До после. - Чао.
Тук Полярна звезда, Кори-Кори, чува ли ме някой? Край.
Здравей, как си? - Добре.
Страх ме е да го прочета.
Ще го отвориш ли?
Сигурен ли си? - Да.
Добре.
И победителят е… - Добре.
Приет си, получаваш работата!
Знаех си, че ще я получиш.
Вече се похвалих, че ще работиш в Женева.
Нещо друго? Някаква карта, удостоверение?
Ключа за ускорителя на частици ли? Веднага? От първия ден ли?
Много е странно, нали?
Не, няма нищо. - Не е възможно.
Сега трябва да се кача за три месеца, но когато се върна,
ще се омъжиш ли за мен, Маримар?
Да. Разбира се, да.
Остави го да диша малко, ще го задушиш.
Колко си красива. Да направим снимка, да уловим момента.
Пожелавам ви много щастие. - Благодаря ти, Саломе.
Колко си красива, Маримар.
КОРАБ Сезон 1, епизод 9
Добро утро.
Здрасти. - Здрасти, наспа ли се?
Леглото е малко, но да.
Виж, за вчера…
бях изморена, направо като пребита.
Извинявай.
Добре ли си? - Да.
Е…
ще бъда, защото още не съм свикнала, но всичко е наред.
Ще взема душ долу, защото в шкафа са ми вещите.
Добре.
Айно, чакай.
Родителите ми са се оженили с пълномощно,
и са били щастливи 60 години.
Любовта расте малко по малко,
стъпка по стъпка.
Има време.
Върви.
Там е.
Три мили надясно.
Може би не само ние сме оцелели в бурята.
Спуснете платната. Ще се придвижим само с двигателите.
Спри двигателите.
Да спрем? Почти стигнахме. - Нещо не ми харесва в този кораб.
Рикардо, виждам само въдици на кърмата.
Нормално. - А защо не ни отговориха
и никой не ни поздрави? И не само това. Виж знамето.
Вдигнато е наопаки.
Зов за помощ, но…
ако е проблем?
Спрете двигателите.
Какво правиш? - Какво?
Не влизай, излез. - Баните са смесени, нали?
Да, но сега искам да взема душ сама, излез, ако обичаш.
Ще изключа осветлението, става ли?
Аз няма да гледам, ти няма да гледаш, все едно не съществуваме.
Няма да умирам от студ.
По дяволите.
Слушай… - Стресна ме, мислех, че съм сам.
Ти ли си, клюкарко? - Не, аз съм майка ти.
Имаш ли шампоан, душ гел или нещо от сорта?
Значи не може да делим душовете, а шампоана може, така ли?
Хитро.
Дръж.
Какво е това?
По дяволите, О, Боже! Какво е това? Махни ги!
Махни ги, моля те! - Чакай, чакай.
На риболов ли ще ходиш? - Махни ги.
Барбуха, виж колко ориз.
Може да сготвим супа с ориз, ризото със зеленчуци,
ризото със сепия, което много обичаш, ризото Ерос.
Сало… - Кажи.
Познавам ли някакво момиче на име Маримар?
Майко мила каква сутрин!
Кого дали познавам? - Маримар.
Бяхме в парка,
ти ни снимаше.
Не я ли знаеш? - Не, скъпи, не я познавам.
Донеси метлата, ако обичаш.
Аз си я спомних.
Тя е блондинка.
И ти я наричаше Маримар.
Не, скъпи. Не.
Това е било сън, миличък.
Доколкото знам, познаваш само момичетата на кораба и мен.
Никоя от нас не се казва Маримар.
Донеси метлата, Барбуха. - Сигурна ли си? Защото беше там.
Щом си била там, трябва да я познаваш.
Не я ли познаваш? - Не я познавам, Барбуха.
Абсолютно съм сигурна.
Както съм сигурна, че никога няма да спечеля от тотото, затова съм тук.
Ако искаш да останеш, помогни ми в кухнята.
Ако не, почисти палубата. Ясно?
Още усещам нещо в главата си. Гъделичка ме.
Няма нищо. - Да, но по-добре погледни, моля те.
Няма нищо. - Ти си идиот.
Не го направих нарочно. Взех кутията от склада за шампоан.
Още усещам нещо тук. - Клюкарко.
Клюкарко. - Погледни, моля те.
Проверих косъм по косъм. Няма нищо.
Какво става?
Знам как да използваме предавателя.
Като уоки токи е, много е мощен и не само изпраща сигнали,
но и получава.
Сега какво искаш да направя? - Забрави за съществуването му.
И без значение какво се случва, нито дума на капитана.
Ясно ли е? - Ясно.
Чакай, спри. Не мърдай, не мърдай. - Махни го, махни го!
Няма нищо, пошегувах се. Беше шега, подразних те, няма нищо.
Майната ви на теб и шегите ти. - Не.
Ще се разболея. - Как? Спирам да те мия. Тръгвам си.
Спирам да те мия. - Не, моля те, моля те.
Няма нищо… - Отвратително е.
Нямаш. Не се тревожи. - Дори да нямам…
Махни го, моля те. - Няма червей.
Провери пак добре. - Ще проверя, но няма нищо.
Клюкарко, един въпрос. - Какво?
Гаджето ти ревниво ли е?
Мие косата ми от червеите.
Някой е сменил шампоана със стръв.
На този кораб
не може да се довериш на никого и нищо.
Докторе, отивате в съблекалнята ли?
Улисес, изля много вода. - Извинявай.
Аплодисменти за булката, хора.
Как беше първата брачна нощ?
Добре, мина добре.
Отслабна тази нощ, нали?
Добре, достатъчно, достатъчно. Сядайте.
Не обръщай внимание на децата, миличка.
Обичаме те много. Как си?
Неудобно ми е. - Айно, хайде, разкажи нещо.
Хайде де, съвсем малко. - Искате да кажа какво сме правили.
Няма да ви кажа нищо на вас двете.
Не. Беше хубаво. Беше много романтично.
Добре… почти потрошихме каютата.
Чудесно. - Всичко е наред.
Не, сериозно, момичета, беше хубаво.
Любовта се гради малко по малко, нали?
Е, каза ви, хлътнала е по Гамбоа.
Наслаждавайте се. - Да.
Разбира се, ще го направим.
Обаче не видях усмивката ти.
Как да не съм се усмихвала?
Няма усмивка, сияйна кожа, зачервени бузи…
Справила си се добре. - Много ги разбирате. Много знаете.
Хайде в час. - Прекрасна си.
Добре. До скоро. - Аз ще съм в кухнята.
Никога в живота си не говори така.
Лодката изглежда в добро състояние,
сякаш има екипаж.
Да, но никой не отговори.
Нито по радиото, нито със звуков сигнал.
Засега най-добре да не казваме на екипажа.
Хулиан, ще отидем до яхтата.
Може да има живи хора, които се нуждаят от помощ.
Трябва да внимаваме, Рикардо.
Може да има мъртви, болни или разлагащи се.
Рискуваме епидемия на кораба.
Той е прав. Може да има коремен тиф, хистоплазмоза,
и ако има мишки, може да има и чума.
Добре, ще вземем необходимите предпазни мерки,
но на тази яхта може да има много отговори.
Длъжни сме да проверим дали няма живи.
Познава я, но ме лъже.
Какво има, Барбуха? Какво търсиш?
Маримар. Саломе ме излъга.
Казва, че съм сънувал, но аз знам, че е реална. Няма да ме излъже.
Слушай, Барбуха. Спри замалко. Ела.
Стига! Престани! - Ето.
Слушай, спри!
Какъв е този шум в кухнята ми?
Барбуха, остави я. - Не.
Барбуха, дай кутията. - Не.
Остави кутията, Барбуха. Дай ми я. - Остави ме.
Това е Маримар.
Били ли сме близки, приятелка ли ми е?
Ти си лъжкиня, Саломе.
Винаги си ми казвала да не лъжа,
а ти…
си една лъжкиня.
Тук Полярна звезда, Кори-Кори, чувате ли ме?
Някой на Кори-Кори чува ли ме? Край.
Рикардо. Има някакви смущения във визьора.
Това е музика.
Може би прихваща от някоя от каютите.
Внимание, говори капитанът,
никой да не се движи, искам абсолютна тишина,
изключете всякаква музика и електронно оборудване.
Това е заповед.
Какво става?
Идва от яхтата.
Откога ли свири?
Татко, имаш ли минутка?
Имам. Казвай.
Исках да те питам
дали… напоследък по-малко ме виждаш да се усмихвам.
В какъв смисъл? Разбира се, че се усмихваш. Дори и сега.
Не, имам предвид дали се усмихвам по-малко от преди.
Преди какво? Това е някакъв номер, нали?
Какво според теб би казала майка ти?
Нищо, няма проблем. Наистина, не се тревожи. Добре съм.
Айно, добре ли си?
Да. Беше само въпрос, всичко е наред.
Много си усмихната!
Защо не? Нали?
Отивам да пера. - Айно.
Следващият път аз ще ти мия косата.
Удоволствие е за мен да те гледам да се усмихваш.
Здрасти.
Знаеш ли, вече слагат стръв в шишета за шампоан.
Да.
Нещо не е наред ли?
Улисес, обичаш ли ме?
Живеем в една каюта.
Заедно сме, нали? - Заедно сме, но влюбен ли си в мен?
Защо ме обичаш? Защо?
Хулия, не бих заживял с първия, който ме попита.
Достатъчно обяснение за любов ли е?
Имам чувството, че си с мен, защото не можеш да бъдеш с нея.
Между нас никога няма да има нещо повече от това, нали?
Ще ме оставиш ли? - Не.
Просто казвам,
че любовта не идва постепенно. Ражда се изведнъж, така го чувствам.
Докато ти…
не знам как го чувстваш.
Уилма, какво искаше да…
Какво прави той? Какво става?
Барбуха, какво ще правиш с това?
Ще опитам да си върна Маримар.
Ще я върнеш от дъното на морето? - Не.
Когато претърпях инцидента се образува съсирек
и си загубих спомените.
Ако отстраня съсирека, ще си върна спомените.
Уилма, за какво говори той? - Сънувал някаква жена и иска
да махне съсирека, за да си я спомни. - Не някаква жена. Не.
Приятелката ми.
Добре, върни го на мястото му. - Не, остави го. Не.
Съсирек в мозъка не може да се движи като маракас.
В болницата не можаха да го махнат.
Формирал се е при налягане от шест атмосфери.
И с такова налягане ще се махне.
Не го докосвай. Не. - Ще намерим друг начин.
Никога вече няма да имам приятелка.
Никога.
Знам го.
Защото съм в такова състояние.
Защо не мога да си запазя спомените, че съм бил обичан?
Разбира се.
Уилма, недей. Спри, Уилма. Недей.
Айно, слушай. Какво може да му стане?
Да се напълни с кислород? И какво?
Не си ли правила луди неща заради любовта? Хайде.
Хайде. Майната му.
Внимавай да не се сгъне.
Имаш ли секунда? - Всъщност съм малко зает.
Става въпрос за Барбуха. - Какво е направил пък сега?
Мисля, че започва да си спомня.
Днес ме попита за Маримар.
Сигурна ли си?
Какво му каза? Не си му казала нищо, нали?
Не искам да го наранявам. - Да.
Но на толкова малък кораб не може да се скрие голяма лъжа.
Лодка дясно на борд.
Хулиан, не се качвай на тази яхта.
Знаеш, че имам шесто чувство, има нещо неубедително там.
Спокойно, съкровище.
Всичко ще бъде наред, ще видиш.
Всичко. Независимо какво намерим на тази яхта,
ще остане в историята на Роберто. Довери ми се.
Бъди внимателен.
Разбира се.
Де ла Куадра чака на палубата.
Вече подготвиха Зодиак.
Добре ли си?
Хулия,
ако може да попитам,
как са нещата при вас?
Имам предвид,
съжителството в каютата с другия човек.
Не знам. Аз…
връзката ми с Улисес…
Чувствам се несигурна.
Имахте 90% отношения, когато…
се събрахте заедно.
Живот, Хулия, каквото стане.
В любовта
можеш да избираш.
Прав си.
Позволи ми.
Донесе ми късмет, когато се качих на кораба ви.
Готово.
Отивам на палубата.
Ехо?
Има ли някой?
Какво става, Рикардо?
Трябва да има някой.
Ако има някой или е болен, или е умрял.
Изглежда е някакъв капан.
Хулия, чуваш ли ме? Край.
Кажете, капитане. - Да приглушат двигателите.
Не искам кораба да приближава. Още не знаем какво има тук.
Разбрано, капитане, дръжте радиото винаги, когато нямате видимост.
Разбрано. Край.
Как си?
Ще ти трябва доста сапун да измиеш тази мазнотия.
Що не кажеш на някой да ти помогне?
Не се отдалечавай от мен.
Ако е заради историята с косата,
мога да измия и твоята утре.
Помниш ли, че ти казах да оставиш Айно намира
или ще се събудиш в сандък?
Прав си, каза ми.
Сега спри двигателите
и ми потърси сандък. Искам хубав,
но не прекалено луксозен.
Има ли някой?
Виждали ли сте главния механик?
Капитанът иска да се спрат двигателите.
Да, помагах на Улисес да източи маслото.
Започнахме да почистваме веригата, нали?
Ако имаш нужда от помощ, каквато и да е,
ще коригирам упражненията за часа, ясно?
Добре, дръж палците нагоре.
Нали? При първото странно движение те изтегляме от там.
Нали?
Не правихме любов.
Нито любов, нито нещо друго. Аз заспах.
Или съм заспала, за да не правим любов, не знам.
Не знам. Мисля, по мое мнение,
че историята между теб и Гамбоа е само в главата ти.
Не искаш да признаеш, че грешиш. - Не съм безгрешна, но не греша.
Е, слушай хормоните си, хормоните са мъдри.
Освен моите. Моите са идиоти.
Какво, по дяволите е станало тук, Рикардо?
Къде са всички?
Не знам.
Но е очевидно, че са оцелели от бедствието.
Може би са се удавили.
Спасителните жилетки са на мястото си.
Да са паднали докато ловят риба ли?
Не знам, Рикардо, може да са искали да се самоубият.
Да не видиш суша, знам ли…
И са си направили вечеря, която никога няма да изядат?
Да спираме, налягането е прекалено голямо.
Не, палците още са нагоре, добре е.
Ако поеме твърде много кислород, може да увреди дробовете си.
Добре е.
Ами, мисля, че…
любовта, идваща постепенно, е по-скоро друга.
Като към куче, внуче…
Да. Или обичаш, или не обичаш гаджето си.
А между вас с Пити какво е?
Обич към плюшено мече? - Не знам.
Не.
И това не е любов, сигурна съм.
Всъщност, не харесвам такива момчета.
Но Пити…
Не! - Да!
Пити не става даже за домашен любимец.
Ще видим, приятелко.
Барбуха!
Ти си лайно, Роберто.
Барбуха! Трябва да го измъкнем!
Здрасти. - Извинявай. Здрасти.
Как мина денят ти? - Добре.
Само добре?
Много добре.
Роберто, какво става?
Никога не си у дома. Не знам какво да правя,
все си в лабораторията с тайните си.
Знаеш, че не мога да ти кажа нищо.
Дори и да ти кажа, мозъкът ти няма да го проумее.
Нали?
Кога стана такъв задник?
Моля те, остави тези глупости, напусни работата
и стани момчето, в което се влюбих. - Не говори глупости.
Влюбена си, казваш.
Странно е, че не забременя, за да ме вържеш здраво.
Нямах търпение да го свалиш.
Ти си лайно, Роберто.
Не заслужаваш ничия любов.
Уилма! - Трябва да го измъкнем.
Хей! По дяволите! Айно, слушай, потърси помощ, повикай Хулия, хайде.
Хей! Барбуха!
Роберто!
Първи урок: ако се бориш с гняв,
не можеш да мислиш. А който не мисли, пропуска.
Какво казваше за гнева?
Втори урок:
ако удариш пръв,
не значи, че ще победиш.
Хайде.
Не разбирам какво се е случило.
Няма следи от насилие, не проумявам нищо.
Е, поне има храна.
Събрахме каквото можем, да се махаме оттук.
А тази гривна?
Даде ми я Хулия. Каза, че носела късмет.
Защо не й каза, че я харесваш?
Защо да й казвам, тя е със сина ти? - И какво? Ти си ми брат.
В края на краищата, тя решава. - Защо й е вдовец с две дъщери?
Жена като нея… - А на теб какво ти има?
Ако бях жена, бих те обичал. Сериозно ти казвам.
Но ако все съм тъжен, няма какво да й предложа.
Нямаш? Ти си страхотен! Да съм с теб носи само ползи, Рикардо.
Ти си страхотен баща, отговорен човек,
живял си, пътуваш, имаш постоянна работа.
И си влюбен, Рикардо, обичаш я.
Къде ще живеете? - Стига, хайде.
Да се махаме от тук. Да оставим разговора за вечерта.
Крадец такъв, ще ме подлудиш.
Хей, Хулиан.
Има видеокамера.
Според мен, не ти пука за Айно.
Биеш се по други причини.
Не си професор,
не си.
Този звук беше от прешлените ти.
А дори не съм лекар.
Барбуха! - Какво става?
Не можем да го измъкнем.
Хайде, помогнете да го вдигнем.
Хайде, Барбуха! - Вдигай!
Внимателно! Сложете го да седне.
Барбуха! - Няма кислород, налягането е високо.
Трябва да махнем това, ще се задуши.
Не мога!
Роберто!
Предпочиташ да отидем при Маримар ли?
Достатъчно! Достатъчно! - Хулиан.
Хулиан, ела тук.
Снимай ни с майка си. Виж ни.
Все същият клоун.
Досадница. Престани!
Махай се. - Чао.
Бедните хора.
Ето… Така… - По дяволите, татко, все същото!
Сега ще те хвана. Хайде.
Добре ли си?
Били са нападнати от птици.
Татко е в кухнята. - Моля те да махнеш камерата.
Трябва да сготвя това. Изглежда добре.
Изглежда добре. Хайде. Нали? Хайде горе.
За мен ли е?
Вижте, стръвта!
Взели са стръвта. - Добре!
По-лош си от дете. - Красавица.
Татко, хайде! - Децата.
Тате, виж! - Какво е това?
Какво е това? Там. - Какво?
Да се махаме от тук.
Луд ли си
или си убиец?
Убиец ли си, Гамбоа?
Така ли е?
Долу искаше да ми дадеш урок
или да ме убиеш?
Искаше ли да ме убиеш?
Не знам, импровизирах,
но гаджето ти дойде и сега никога няма да разбереш.
Последно предупреждение.
Последен урок:
за теб съм никой.
Хайде.
Какво става? - Не става, Хулия,
трябват ни инструменти. - Ще потърся в машинното, става ли?
Не! Няма време. Барбуха ще припадне.
Барбуха! Какво става? - Млъкни, Саломе.
Чакай малко. - Точно така.
Барбуха, скъпи. - Хей!
Мамка му. Дръпни се. Ще го сваля.
Погледни ме, скъпи.
Любов моя, тихо. Погледни ме, моля те, скъпи.
Барбуха, скъпи.
Тук съм, скъпи. - Хей, събуди се!
Скъпа, погледни ме. Не заспивай. - Хей, моля те!
Роберто! Хулия, моля те, не реагира. - Хулия!
Роберто, скъпи. - Това течен азот ли е?
Вземи брадва. Ако замразим винтовете, може да ги счупим. Махнете ръцете си.
Роберто, скъпи.
Чакайте.
Сега. Хайде. - Айно, давай.
Хайде, скъпи, дръж се.
Роберто! Добре. Готово.
Хайде. Едно, две, три.
Барбуха.
Барбуха, скъпи. - Остави на мен, Саломе.
Барбуха, хей!
Събуди се! - Отвори си очите.
Съжалявам. Много ни уплаши.
Видяхте ли съсирека?
Какво ти се е случило? - Нищо. Нищо…
правех си яйца и се блъснах във вратата,
хлъзнах се на яйцето и се ударих в масата,
изтървах таблата на главата си и после извадих химикалка
и случайно си бръкнах в окото.
Да, да…
Докторът не ти ли сложи лейкопласт?
Не, не ми е сложила лейкопласт.
Пошегувах се.
Щастливец си да си с някой като Хулия.
Ти го заслужаваш.
Не знам, корабът е малък,
надявахме се да не се срещаме на сушата, нали?
И след историята с червеите в главата ти,
ми имаш малко повече доверие.
Беше гадно.
Приятели?
Приятели. - Добре.
Добре.
От скоро е на кораба. Ще я пиеш ли?
Да пия без повод е лошо, нали?
Не знам какво да я правя.
Не знам, ако искаш запази я
и когато имаш повод ми се обади да я изпием.
Тогава,
може би ще е последната на планетата.
Дръж.
Прекъсвам ли ви? - Не, аз тръгвам.
Сигурен ли си? - Да.
Права беше,
лъжа се.
Вече почти не се усмихвам.
Ще оставя Гамбоа.
Как си? Как са курсантите?
Разочаровани са от новината, че няма нищо на лодката.
Добре са.
Как е Улисес?
Не знам.
Но му дадох право да си върви.
Харесвам го и…
както ти каза, нямам избор, нали?
Значи е имало нещо на яхтата?
Когато отидохме нямаше никого,
но все пак е имало хора преди, както забеляза.
Откъде знаеш?
Намерихме това. Гледай.
Татко, какво е това? На дъното.
Но кой е снимал това?
И защо не отговаря на нашите сигнали?
И къде е отишъл?
Какво е станало?
Ревнив съпруг,
който не беше много доволен, че се правих на фризьор на кораба.
Да.
В 12:00 в лабораторията, трябва да поговорим.
Щеше да е по-лесно да почукаш на вратата, а не да пишеш.
Да.
Търсех неутрална територия.
Има ли от какво да се страхувам?
Зависи.
Хулия,
с теб съм на 100%.
И ако това сега не ти е достатъчно,
за мен е повече, отколкото някога съм давал.
Разби последните мерителни пипети в света.
Е, поне е по-добре от всичко останало.
Кога стана такъв задник? Ти си лайно.
Роберто, искаш ли да отида при Маримар?
Не заслужаваш никой да те обича.
Роберто?
Не можах да те намеря.
Никога не си ми викала по име. - Знам.
Трябва да чуеш какво имам да ти кажа.
Преди няколко години, когато се роди отново,
взех това решение за теб, защото мислех, че е най-доброто.
Реших да запазя всичко, което беше забравил,
за да не чувстваш, че нещо ти липсва. За да бъдеш щастлив.
Но аз съм щастлив.
Знам. Знам, скъпи.
Не мога да те лъжа. Не мога.
Връщам ти това, което е твое.
Аз… не искам да знам.
Не искам.
Тук са всичките ми приятели, обичам ви и съм щастлив.
Имам само приятни спомени.
А ако в кутията има лоши спомени?
Не.
Обичам те. - Аз повече.
В следващия епизод: Преди минута нямаше мъгла.
Какво става? - Взели са стабилизатора.
Няма да живея насила.
Права беше когато каза, че не ме познаваш.
Защото никой не ме напуска.
Ще се омъжиш ли за мен?
Виж, създадох перфектната жена.
На Уилма не си сложил нищо? - Не.
Не премина данните за фрагментацията.
Ако нещата с Пити не вървят, тук съм като свещеник.
Ти си убиец, мамка му, няма да се измъкнеш.
Наистина ли смяташ да ме спреш?
Улисес! - Имаше ли причина
Улисес да си тръгне? - Не знам!
А това, което стана вчера? Защо са се били?
Какво значение има? - Има белодробен оток
и обструкция на дихателните пътища. Може да е вдишала дим.
Това е от мъглата.
Ако не започнем да дишаме, ще припаднем.
Токсините ще натровят кръвта ни и ще умрем.
Превод: goranovab http//subs.sab.bz