Досега в Корабът
Ние, децата губим малки неща:
моливи, шапки, играчки.
Големите също губят някои неща, само, че по-важни:
Коли, къщи, земя, земя, която се нарича континенти.
Пусни го пак, Рамиро.
Да го чуем още веднъж, моля те, Рамиро.
Баща ми също загуби земя, но сега всички са щастливи,
защото намериха нова.
Ако загубиш нещо и после го намериш, си по-щастлив,
от колкото, когато си го имал първия път.
Рамиро, Пити!
Отидете на палубата, ваш ред е да ловите риба.
От няколко дни нямаме улов.
Да, капитан. - Останалите,
Нямате работа ли?
Хайде, всеки да се заеме с нещо.
Вместо тези цигари, можеш да изпиеш чаша чай.
Мерси.
Рикардо, съобщението е от честота 254,
на тази честота е Буенос Айрес, това е добре,
защото когато са го изпратили, може да са били на едни от тези координати.
Какво искаш да кажеш?
Самолетът е летял по тази траектроия,
после се е върнал и е искал разрешение за кацане, тук.
Градът трябва да е някъде в радиус 32 200 кв км.
С тези данни можем да търсим
4 години.
Може би 5. - Като да търсиш игла в купа сено.
Ще се разочароват.
Не, няма да се разочароват, защото няма да им кажем нищо.
На-после, от толкова време, сега имат стимул да стават сутрин.
Превод от руски за p2pbg.com, kotaraka_eek
Приятно гледане!
КОРАБЪТ 8 епизод
Внимателно.
Трудно е да те избягвам, когато не сме на земята.
Първото, което ще направя, когато намерим земя,
е да отида някъде, много надалеч от теб.
Клюкарке,
надявам се да бъдеш щастлива.
Когато заживееш с Гамбоа.
ГОЛЕМИЯТ РИБОЛОВ
Айноя!
Бъди внимателна, нали?
Проклятие, четвърти ден няма улов.
Ще е много по-лесно, когато намерим земята.
Какво ще направиш, когато намерим острова.
Нямам представа. Не знам.
Аз знам.
Ще се залепиш за първото момиче, което видиш.
Точно така. След това за следващото.
Когато ми омръзне с тях, при трета. - Точно както правиш тук.
Рамиро, кълве, кълве.
Нищо? - Не знам, кълвеше.
Когато няма нищо в кухнята, не искам да разочаровам никого.
Винаги трябва да има нещо да сготвя,
или да го открадна.
Нищо не съм откраднал.
Може и да не си, но Всевишият, знае всичко.
Всеки ден е едно и също, така изминаха 15 години от живота ми.
Краят на света идва само за ден.
Соломей? - Да?
Когато ме повика за изповед, не мислех че ще е за тенджери и манджи.
Може би е време да ми кажеш за какво съм тук?
Чувство на вина.
Последният път, когато... - Соломей.
Извинете.
Ще дойда по-късно.
Айноя?
Влизай.
Какво е това, което криеш?
Исках да ти го подаря за рождения ден,
но по-добре ще е сега да го направя.
Благодаря ти.
Благодаря ти много.
Какво е?
Нямаше ме на завършването ти, когато започна цикъла ти.
Мисля, че това е първият, важен момент, на който присъствам.
Татко, местя се в съседната каюта. - Да, да.
Но много прилича на напускането на дома,
когато се омъжиш.
Ще я премериш ли?
Разбира се.
Мисля, че ще ми стане.
Не ти ли харесва.
Не.
Съжалявам, сестра ти я избра.
Нито тя, нито аз не разбираме от мода.
Можеш да я смениш, когато се върнем на сушата.
Мисля, че ще се съгласят да я сменят.
Казаха ми, че сега това било на мода.
Сега е твой ред.
Кои са трите неща, които ще направиш, когато пристигнем на сушата?
Ще се затичам за среща с любимата.
Как ще тичаш? Накуцвайки?
Друго?
Ще се науча да плувам. - Това е много хубава идея, Рамиро.
Наистина е хубава идея.
А третото?
Кое е трето нещо, което ще направиш, когато стъпим на земята?
Много ми е мъчно за Пилар.
Откраднах малко бисквити, за теб.
Соломей ми каза, че не трябва, но и тя е правила така, като малка.
Не съм гладна.
Тъжно ли ти е?
Малко. - Защо?
Всичики са щастливи, че намерихме земя.
Само ти не си. - Ще ми е мъчно за всички от кораба.
Няма да се виждаме повече с тях.
Също като да сменяш училището или да излизаш ваканция.
Може земята, която ще намерим да е с размерите на футболно игрище.
Или баскетболно.
Ако е голяма колкото баскетболно игрище, ще се виждаме със сигурност.
Пити!
Пити.
Какво беше това?
Пътуването на "Полярна звезда" включва закуска в леглото, мадам.
На вашите заповеди.
Приготвили си ми закуска?
Пракова и свежи морски водорасли.
Да не ти призлее.
Тук има сандвичи и бисквити.
Малко сирене и половин чаша мляко, другата половина е в коридора.
И цвете за най-сексапилното момиче на кораба.
Никога не са ми донасяли закуска в кревата.
Това не е точно креват. - Креват е.
Мини креват, може би. - Не, креват е.
Сега и двамата ще се съберем на него.
Когато намерим земята, ще ти направя хамак и закуска от кокосови орехи.
Ела да живееш при мен.
Донеси си нещата в моята каюта.
Хулия, не мисля, че това е добра идея.
Ранен човек.
Завърти се да те огледаме.
Прекрасна си, да можеше да те види майка ти.
Много е хубава, Соломей.
Ако имах машина. Тук трябва да се преправи.
Изчакай две минути. - Добре.
Приличам на зелка, нали?
Не, красива си.
С кой ще си говоря сега, в два часа през нощта?
Няма да умирам.
Просто се местя в съседната каюта.
Ще сме съседки.
Стига си говорила глупости. - Добре.
Айноя.
Ти си ми приятелка, нали? - Да, защо?
Искам да ти кажа нещо.
Гамбоа не ми харесва.
Защо ми го казваш? - Защото сме приятелки.
Приятелките винаги си казват истината.
Искам да ти кажа сега, преди да е станало късно.
Какво знаеш за него?
Аз, не знам много за него, само, че е добър преподавател, това е.
Мислиш, че и това е малко? - Не е важно какво мисля аз.
Това, което знам ми е достатъчно да ти кажа, че е лоша идея да се местиш.
Този разговор е безсмислен. - Почакай малко, Айноя, не бързай.
Обмисли всичко на спокойствие.
Даже не си търсиш оправдание за това, че само любовта те води.
Истината е, че не след дълго ще го зарежеш.
Наистина ли така мислиш?
Да. - Това ми го казва девица,
която в 10 е излязла, в 11 се напила
в 12 срещнала някакъв идиот в дискотеката и в 1 е бремена?
Приключи ли разговора с Паломарес? - Да.
За какво си говорехте?
Ако не е тайна, разбира се. - Не, за всякакви неща.
Соломей!
В живота ми, не съм имал много
сериозни връзки.
Държах се като пълен идиот.
Само с теб, си обещах, че ще имаме съвсем различна връзка.
Никога не бих те излъгал.
Мислиш, че те лъжа ли?
Вече ти казах, че не искам да има тайни между нас.
Струва ми се...
...че криеш нещо от мен.
И това е първата крачка, към пътя на лъжите.
Де ла Куадра, трябваш ни на капитанския мостик.
Идвам.
Хвана ме.
Наистина крия нещо от теб.
Изповядвах се.
Успокой се.
Имаш късмет, дойде на време.
Още малко да беше закъснял и от ръцете ти нямаше да остане нищо.
Какво беше това, Хулия?
Ето го. - Минава под кораба.
За да направи нещо подобно, трябва да е с размерите на бял кит.
Сканирай отново.
Сканирам. Виждам силуета.
Белият кит не обръща внимание на стръв, не се лови така.
Значи не е кит.
Много е голямо.
34 метра.
Какво мислиш? - Не е вярно. Има грешка.
Не, уредът не греши, вярно е.
Картината е размазана.
Може да е нещо от рода на змиорка.
Змийорка с размерите на кораб?
Рамиро.
Искам да ти благодаря за прослушването на черната кутия,
ти намери суша.
Невероятно.
Да не си инженер или нещо подобно?
Не, уча информатика.
Благодарение на това, получих стипендия за "Полярна звезда".
Поздравления. Започвах да мисля, че корабът ще стане ковчега ми.
Браво на теб. - Благодаря.
Капитанът не се отнася към теб, като към герой, а ти върна надеждата ни.
Отнася се с теб като с идиот.
Не мислиш ли така?
Уловът става все по-оскъден.
Да, трябва да убием това нещо, преди да изяде всичката риба.
Бурбуха, изхвърли това.
Това нещо следи под кораба и без да му хвърлям стръв.
Добре де.
От къде знаеш, че е още тук?
От 4 дни не сме хващали нищо.
Днес видях, че обикаля наоколо.
Закрепи го по-добре, Барбуха.
Хулия.
Бях малко груб, когато ти казах онова,
че да живеем заедно е лоша идея. - Не, не.
Не, беше прав, не е добра идея.
Заедно сме от два дни, а аз искам да живеем заедно.
Нормалните двойки излизат на кино, на разходка в парка,
на пързалки разни.
Паркът и киното са доста сложни, за момента.
Но зимата можем да се пързаляме по палубата, ако искаш?
Ще си направим кънки и ще се пързаляме.
Знаеш ли какво ще направим? - Какво?
Ще я караме по-спокойно, с връзката ни,
можеш да идваш при мен, когато поискаш...
...засега само това. - Добре.
Малко приказки, много секс.
По три пъти?
Не.
Искам да кажа, че можем да сме заедно не само като двойка,
а и като приятели.
Например да пушим заедно, на палубата,
да си говорим за всичко. - Вие там,
чуваме ви какво си говорите.
Започваме.
Мисля, че е ето там.
Включете мониторите, пускам камерата.
Чух капитана.
Каза, че има земя, но може да я търсим 5 години.
Спусни на 3 метра.
Готово.
Завърти на 90 градуса. - Завъртам на 90 градуса.
Защо не ни казва?
Не знам, сигурно заради същото, заради което нищо не ни казва.
Спусни на 5 метра.
Високочестотен предавател.
Ако има живи, само чрез това можем да се свържем с тях.
Но има едно условие.
Можеш ли да го използваш?
Виждате ли това? - Не, нищо не виждам.
Точно това, нищото.
В морето винаги има риба.
Няма да използвам нищо, без разрешението на капитана.
Колко жалко, че си толкова коректен, към тези, които разрушиха света.
Тези, които убиха момичето ти.
Помните ли когато плавахме в Панама, близо до Чили?
кашалотите ни следваха близо 500 км, мислеха, че сме от стадото им.
5 метра.
И?
Може да се е объркало, да е решило че корабът е неговата майка.
Ако този звяр е бебето,
със сигурност не искам да виждам майка му.
Можеш да си заедно със стадото овце, или да си с мен, вълкът.
Няма да вярваме на всичките лъжи на капитана.
Изборът е твой.
Виждаш ли нещо?
Не, нищо. Завърти на 180 градуса.
По-бавно.
Там е, там е, Де ла Куадра, върни малко.
Хайде! - Върни назад.
Изезнало е, беше точно тук, сега го няма.
Какво стана? Нямаме сигнал, всичко на ред ли?
Сигурно е гладно.
Какво по дяволите...
Пити!? Какво правиш? - Естела, кълна се, че нямаше да
вляза без да почукам, ако не беше спешно.
Виж ми ръцете, никой не иска да ми помогне, а не мога да търпя вече.
Естела, не бъди срамежлива.
Ако трябва да сме честни, вече си виждала, този район.
Изчезвай.
Вилма.
Мисля, че прекалих.
Не, каза истината.
Беше абсолютно права.
Много съм "лесна".
Точно такава съм.
Отнася се не само за избора на момчета, а и на приятелки.
Вчера се запознахме, днес си мисля, че имам приятелка до живот.
Убедих се, че съм се лъгала.
Вилма!
Айноя, Айноя.
Добре, до скоро.
Не обичам свещеници,
на земята не ги обичах, тук изобщо.
Носят ми нещастие.
Така че, ако си ти трябват зъбите,
кажи какво ти каза приятелката ми?
Може би избра мен, защото съм единственият свещеник на кораба.
Искаше да се изповяда.
Искам да ми кажеш, какво ти каза Соломей, ясно?
Щом ви е толкова любопитно, питай нея. - Питам теб.
Гледай сега. Питам те с добро.
Или ми казваш, какво ти каза или ще си дежурен до Коледа.
Не разбирате. Искате от мен да наруша свещена клетва.
Не знам дали ме разбра, за дежурствата, искам да знаеш,
че ще ми е много лесно да ти почерня живота като пръв помощник на кораба.
Вашата работа е да пазите кораба,
моята, да пазя в тайна изповедите.
Вършете си вашата работа и оставете същото да правя и аз.
Става ли?
Искаш да си вършиш работата? Това е добре.
Защото тук не си само свещеник, на кораба си и ученик.
А знаеш ли какво правят учениците?
Освен, че учат, чистят и тоалетни.
Така че, залавяй се.
Не ме ли чу, хайде.
Паломарес.
Трябва да ми помогнеш.
Какво искаш?
Погледни ме.
Шегуваш се?
Имай милост, приятел. От два часа стискам.
С такива ръце нищо не мога да направя.
Моля те.
Давай.
Давай, смело.
Само, че няма да казваме на никого.
Да не се комплексираш от това, което ще видиш.
Какво правиш?
Всичко хубаво. - Не, това беше шегичка.
Паломарес.
Това е заснела камерата, преди да спре да работи.
Диаметър, около 13 см.
Тази гад яде рибата ни.
Или го убиваме или ние умираме.
Животни с такива очи не съществуват.
Това е абсолютно невъзможно. - Невъзможно!?
Извинявай мадам, чии приятели, учени направиха всичко това.
Татко. - Не знаем кое е възможно и кое не.
Може да е нов животински вид. - Не сме сигурни за нищо.
Значи просто отиваме на риболов. - Тате.
Какво е това нещо.
Сигурно е някаква мутация. - За подобна мутация са нужни от
2 до 4 милиона години, господине. Нямаш представа какво се случва тук.
А ти имаш ли? - Да.
Можеш да го прошепнеш на сина ми? - Престани вече, татко.
Стига вече! - Хайде, да излезем.
Може ли да знам какво те прихваща?
Омръзна ми вече от такива:
доктори, свещеници и подобни.
Защо!?
Соломей се е изповядала пред онзи, свещеника.
А на кой да се изповяда? На механика?
На кой друг да се изповяда, на мен, на сина ти, на кой?
Преди, когато я мъчеше нещо звънеше на Мариса.
Сега, няма с кого да поговори. - Ами аз за какво съм?
Защо не дойде да поговори с мен?
Отиде при свещеника.
С това можем да убием чудовището.
Подари ми го един търговец.
Какво ще му направиш с това? Това е антика.
Това е харпун за китове, значи трябва да действа и за чудовища.
Ако го уцелим в главата, можем да засегнем мозъка му.
И от къде ще стреляме? От палубата?
Не, ако искаме да го уцелим, някой от нас трябва да се гмурне под вода.
Капитан.
Извинявай, съжалявам. - Може ли по-внимателно?
Извинявай. - Няма нищо, дай на мен.
Рамиро, приятелю, брадчет, брат.
Само ти можеш да ми помогнеш.
Днес, е велик ден за всички.
Защото разбрахме, че някъде има земя и ще я намерим.
Някъде има остров.
Но за мен е велик и по-друга причина.
За това, че най-красивото момиче на кораба се мести в моята каюта.
Айноя,
Мога да живея без слънце и земя,
но не и без усмивката ти.
Ако някой иска да й прати картичка или да я поздрави,
запишете новия й адрес:
Айноя Монтеро, каюта 9, училище "Полярная звезда".
Рибата ще я заболи много така.
Искаш да остане на свобода ли, Барбуха?
Не знам кое е по-добре.
Защо госпожица Хулия е тъжна?
Кой ти каза, че е тъжна?
Очите й.
Вчера не бяха такива...
...тъжни.
Очите на рибата, от снимката, също са тъжни.
Изглежда сякаш й е мъчно за някого.
Също като и на Хулия.
Нали ти е гадже?
Да, Барбуха, гадже ми е.
Искаш ли да питаш нещо друго?
Можем да говорим за всичко. Какво искаш да разбереш?
Ако ти е гадже, трябва да направиш така, че винаги да е щастлива.
Или да й говориш мили неща по уредбата, като Гамбоа.
А ти седиш тук и правиш клетка.
Това не е делфин, нито кит,
те не издават такива звуци.
Толкова тъжни.
Да ви помогна? - Не.
Няма нужда, готов съм вече.
Офицер, извинете
Започнахме лошо, с това там... ...дъвката на челото ми.
Сега вече се разбираме.
Може ли да ви помоля за нещо?
Дали бихте ми помогнали...
...да ми направите малка услуга, която ще облекчи страданията ми?
Единствената малка услуга, която мога да ти направя,
е да те хвърля в морето, това ще облекчи моите страдания.
Разбра ли ме?
Капитане.
Искам да се извиня, за случилото се с Де ла Куадра,
напоследък съм много изнервена. - Не се тревожи.
Всички сме изнервени.
Искаше да говориш с мен? Само, моля те да не е за Де ла Куадра и Улисес.
Искаше да ми кажеш нещо? - Нищо.
Да.
Влюбих се в Улисес.
Влюбена съм.
Мисля, че се изплаших.
Разбирам те.
Беше малко стресиращо да те видя с него.
Седях на стола и не можах да мръдна.
Но много се радвам за теб.
Още е много млад, дай му време.
Корабът има нужда точно от това, от влюбени двойки.
Хулия...
...трябва да е луд, за да не иска да е с теб.
Още повече, че е на 20 години.
Благодаря ти.
Тате, много си глупав.
Като харесваш Хулия, защо не й каза, че е така?
Нещата много се промениха, сега моли Улисес да се премести при нея.
Не ми стана ясно защо го прави, но е така.
Как го е помолила? Какво му е казала, просто да се премести при нея?
Нямам представа какво и как му е казала, нито знам какво да й кажа.
Нямам представа какво се казва, когато харесваш някого.
Ако знаех, щях да й кажа.
Кое точно не знаеш?
Знаеш, че си влюбен в Хулия.
Като куче.
Звучи глупаво, но като куче.
Но тя направи своя избор.
Няма какво да говорим.
Агилар, до къде стигна с клетката?
Ще е готова ли преди да се стъмни?
Да, капитан.
Това роклята, която ти подарих ли е? - Улисес ще е в клетката, нали?
Ето отново. Вика ни.
Всичко е заради скапаната катастрофа.
Не съм тук, за да слушам това нещо.
Не съм специалист, но това същество изглежда много странно.
Знаеш ли кое е странно? - Свали малко тази страна.
Ако наистина беше влюбен в доктора, щеше да имаш смелост да се пренесеш.
Сега любовен експерт ли стана? Нека ти припомня, че доскоро плюеше доктора.
Да, така е.
Не я харесвам. - Да, разбрах го вече.
Ти не си като мен, ако трябва да направиш нещо, направи го.
Не се мотай.
Не прави същата грешка, която аз направих с майка ти.
Ако нещо не ти харесва, сложи точка, възможно най-рано.
Не се чуди.
Ще бъда със Соломей, до гроб.
Толкова време загубих, защото нямах смелост да й кажа.
Сега няма да я оставя за нищо на света.
Загубих 43 години да обикалям света.
43 години. Е така, на вятъра.
Но вие сте много добър офицер.
И сте ми приятел.
Защо това още не е сглобено.
Давай, синко, натисни го.
Проверих координатите и възможната траектория на самолета.
Проверих навигацията и съм съгласен с екипажа.
Има голяма надежда.
Де ла Куадра каза, че ще ни трябват 5 години, за да намерим острова.
Той греши, много сме зависими от метеорологичните условия.
Възможно е да не ни стигнат и 10 години.
Не им казах. Излъгах ги.
Не съм капитан на кораба, за да бездействам.
Защо го открадна? - Не съм откраднал нищо.
Видях те да излизаш от каютата на капитана.
Това е неговия дневник, нали така? - Не е твоя работа!
Рамиро,
ние сме приятели.
Какво мислиш да правиш?
За твое добро ти казвам, да забравиш какво си видяла.
Изчезвай!
Добре.
Изчезвам и забравям какво съм видяла. - Много добре.
Но преди това, ще отида при капитана да му кажа какво си му откраднал.
На никого нищо няма да кажеш.
Паломарес!
Помислих, че и на мен ще ми дойде добре да поговоря с теб.
Искам да се изповядам.
Толкова години съм на кораба, че забравих за Бог.
Офицер, не разбирате... - Казах, че искам да се изповядам.
Няма на кой друг да се изповядам, - Не искате да се изповядате.
Искате да ви кажа какво ми изповяда Соломей.
Не, забрави за това.
Искам да се изповядам, защото откраднах нещо.
Откраднах нещо, не много голямо.
Но мисля, че може да значи много за някого на този кораб.
Кажете ми за предмета.
Книга е, малка.
С твърди корици.
Изглежда много стара.
Забравих как се казваше...
а, сетих се,
Библия.
Уникат е. Защото е единствена на света.
Откраднали сте ми Библията? - Точно така, младеж.
Омръзна ми от глупости. Или казваш каквото ти изповяда Соломей
или можеш да се сбогуваш с книгата си.
Чакам те в столовата, след 15 минути.
Ясно? Иначе Библията ще се озове в морето.
Чао.
Знам какво можем да направим, за да не се разделим, когато намерим земята.
Можеда останем да живеем на кораба.
Ти ще си капитан, а аз пръв офицер.
Тогава ние ще командваме. - Ако всички слязат от кораба,
кого ще командваме тогава?
Не знам. - Може и ние да слезем от кораба.
Разбира се и ние ще слезем.
Можем да играем на жмичка. - Да се катерим по дърветата.
Да яздим кончета. - Ще сме приятели.
Може би ще е много хубаво да намерим земя.
Ами, да.
Но трябва да си дадем клетва.
Да се закълнем, че винаги ще сме приятели.
За да не си липсваме. - Не искам да ми липсваш.
Да ти липсва някой, е тъжно.
Така, заклевам се, винаги да остана твой приятел.
Аз също се заклевам.
Дай пет.
Хванах те, сега ще те гъделичкам.
Тук е цялата информация, която крие капитанът.
За самолета, за бомбата.
За времето, което ще ни е нужно, за да намерим острова.
Лъжат ни за всичко. Правят ни на маймуни.
Трябва да се съюзим с Гамбоа.
Не можем да сме сигурни даже, че светът е изчезнал.
Не мислиш ли, че крият това, за да не ни разочароват?
Не, не е за това.
Знаеш ли защо го крият?
Защото сме затънали до ушите.
Няма смисъл да казваш нищо на капитана.
Аз ще го направя.
Какво искаш да докажеш като се спуснеш в тази клетка?
Не е твоя работа, клюкарке.
Страх те е да се преместиш при гаджето си,
но не те е страх да се спуснеш при чудовището?
Ами ти?
Цял ден разнасяш куфара си из целия кораб, страх те е да решиш.
Не ме е страх. - Не?
Тогава върви.
Не ми се фукай с тази рокля или това е риза, не знам какво е.
Имам само три часа да довърша клетката.
Ако обичаш, моля те.
Ще ми кажеш ли какво правиш?
Ще ти помогна да се самоубиеш.
Барбуха.
Ще ми помогнеш ли да отида до тоалетната?
Как точно мога да ти помогна?
Да ме държиш, докато пишкам?
Моля те.
Знаеш ли какво ускорител на частици?
Офицер. - Почакай отче.
Много интересен сюжет.
Амин. Готово.
Дайте ми Библията. - Ще кажеш ли какво ти каза Соломей?
Не. - Добре.
Може би ще си промениш решението, отче?
Знаете ли, офицер,
ще преговаряме.
Сега може вие да размислите.
Сан Антонио Агуа. Оригинал.
Последните 20 пури.
По-точно последните 20 пури на света.
Младеж, не разбираш колко е сериозна ситуацията.
Дай ми пурите или ще ги взема на сила.
Пурите за библията.
Само да си посмял.
Ще търкаш тоалетните докато не позеленееш.
Но в крайна сметка ще съм чист пред Бог.
Пурите за библията. На три.
Едно... две...
три.
Ще си тръгне ли?
Само това ми кажи.
Кажи какво каза за мен.
Ще ме зареже ли?
Офицер, съжалявам, изповедта е тайна.
Не мога да ви кажа какво е казала и какво не.
Ако искате да разберете, питайте нея.
Сладоледът също ли се разваля?
Разбира се, че се разваля, Барбуха.
Капитане, какво правите.
Тъжно ли ви е? - Тъжно му е.
Дъщеря му се мести. - Не, Айноя не се мести.
Сменя каютата.
Иначе, мисля, че да.
Заради това съм малко тъжен.
Значи,
бащите са тъжни, когато децата им се местят?
Малко, Бурбуха.
Радваш се за нея, защото ще е щастлива,
тъжно ти е, че няма да е с теб.
Да, но нали е в съседната каюта.
Виж, Барбуха, ако ще и 12 метра да е,
пак се мести, това е неизбежно.
За това съм тъжен.
Както би бил, всеки баща на мое място. - Разбирам.
На бащите им липсват децата, а да ти липсва някой е тъжно.
Готово, вече си имаш клетка.
Надявам се онова нещо да те изяде и завинаги да ми се махнеш от очите.
Значи няма да ти е тъжно на погребението ми?
Може ли да те помоля за нещо?
Би ли помолила Гамбоа да не използва повече уредбата на кораба.
И още нещо. Искам да си с тази рокля на погребението ми.
Няма ли прощална целувка?
Струва ми се, че иска да ни уплаши.
Какво е това? - Започва се.
Рибата ни нападна.
Можем да плаваме, но без генератора ще ни е трудно.
Без осветление, навигация, хладилник.
Де ла Куадра, трябва незабавно да се спускаме.
Ако видиш нещо странно, дай ни знак и веднага те измъкваме.
Да. - Здравей.
Защо точно ти?
Защото само аз мога да го направя.
Много добре знаеш, Хулия.
Ако знача нещо за теб, моля те, не се гмуркай.
Какво значи това? Любовно признание?
Ако искаш да го наречеш така, да, това е.
Искаш да ти докажа любовта си?
Тогава освободи 3 шкафа в каютата си, имам много багаж.
Ще трябва да се посвиеш, щом искаш да делиш каютата с мен.
Защо продължавате да ни лъжете?
Говоря за самолета и за предавателя.
За края на света, а сега и за времето за което ще намерим острова?
В такива ситуации трябва да лъжа, за да не загубите надежда.
Поне веднъж кажете истината? За да има надежда, трябва истина.
Повече никога няма да ви повярвам.
Защото вие вече не сте ми капитан.
Какво облекчение. Боже мой.
На борда има толкова много хора, които не разбират, че трябва да помогнат
на приятел и да го подкрепят в трудните моменти.
Но ти го разбираш. И много ми помагаш. Благодаря ти за това.
Вилма ще ми помогнеш ли да довърша. - Много ли има още.
Това е, готов съм. Изтръскай го малко.
Не толкова силно.
Готово, закопчай ме сега и това е.
Много благодаря.
Пити, ако някой разбере,
си покойник. - Кълна се на никого няма да кажа.
Пикам от 3 до 5 пъти на ден.
Не знам до кога ще съм бинтован. Така че...
Почакай, Вилма.
Не сме обсъдили другото, може да ми трябва помощ и там.
Спускайте. - Тежко е.
По-бавно.
Тозно така, спускайте.
Стоп, стоп!
Така, застопоряваме я в това положение.
Добре ли си?
Да.
Страх ме е за Улисес.
Да.
И заради Соломей, нали?
Още мислиш за изповедта, нали? - Видях я.
Пак говореше с Паломарес.
И какво?
Мисля, че я губя, Рикардо. - Нищо не губиш.
Соломей те обича. - Соломей има съмнения.
Иначе за какво ще се изповядва.
Единственото, което ценях в живота си,
сега го губя.
Усещам го. - Хулиан, така не става, поговорете.
Обзалагам се, че изобщо не е помисляла да те зарязва.
Хулиан!
Хулиан, чуваш ли ме?
Да, чувам те, говори.
В бара съм, можеш ли да дойдеш, да поговорим.
Искам да ти кажа...
...не се чувствай виновна.
Разбирам те... ...ще го преживея, някак.
Може да ми отнеме няколко седмици,
но ще се оправя.
Разбира се, можем да си останем приятели.
Какво мислиш, че късам с теб ли?
Не късаш ли?
Искаш ли да знаеш защо се изповядах на Паломарес?
Бях толкова щастлива с нещо, че се чувствах виновна заради това.
За това реших да се изповядам. Знаеш ли какво ми каза Паломарес?
Да не се чувствам виновна за това, че съм толкова щастлива.
Защото не съм виновна с нищо.
И кое е това нещо? - Ти.
Само ти. Ти си причината да съм толкова щастлива.
Чувствам се като гимназистка.
Не забелязвам нещастията, които ни спохождат.
Наистина?
Наистина, наистина.
Само едно нещо. - Какво?
Ако се разделим ще го преживееш ли за две седмици?
Не разбира се, че не. Ще умра.
Соломей, казах ти, че не трябва да се чувстваш виновна.
Много смешно.
Ще ти дам знак.
За какъв дявол, пусна клетката?
Не издържах да гледам колко си тъп и самовлюбен.
Как си играеш с живота.
Анщкой като Хулия се нуждае от теб, би направила всичко за теб.
Само за това ли? Или има и друго? - Има.
Искам да се гмурнеш без защита,
да те изяде чудовището и никога повече да не те видя.
Какво ще правиш с това?
Да ви вземат дяволите.
Сега клетката е на дълбочина над 50 метра.
Всичко пропада.
Недейте капитане.
Не иска да ни навреди.
Иска си детето.
Барбуха!
Мама го търси.
Молеше ни да й върнем детето, за да не тъжи за него.
Рикардо!
Рикардо, тръгва си.
Заедно с бебчето си.
Тръгна си с детето си.
153 метра, 173... - Давай!
Ако обичаш Гамбоа, ще трябва и аз да го харесам.
Трябва да опозная този, който е толкова важен за теб.
Друго каза сутринта.
Този, който ми направи това, познавах от 12 години.
Не мислех, че е такъв идиот, докато не преспах с него.
Сега струвам ли ти се "лесна"?
Не.
Ела тук, хайде.
Приятелки? - Да, но само за изгода.
Когато искаш да си прекараш добре, не се напивай на прасе.
Давай...
От тук поемам аз.
Не мисля първо да взема куфара.
Да вървим?
398...
Излезе от обсега на сонара. - Получи се.
Почакай.
Какво сега?
Не, не е рибата. - Искам да съм с вълка.
Добре дошъл!
Това е кораб.
В следващия епизод.