Улисес.
Какво има? - Може ли да легна до теб?
Разбира се.
Исках да ти благодаря,
за това, че спаси баща ми.
За това, че спаси всички на този кораб.
За нищо.
Ще си тръгнеш ли сега, моля те?
Моля? - Защо дойде в леглото ми?
За какво говориш?
Явно си решила, че можеш да си играеш с мен.
Не искам да съм ти резерва.
Не съм ти плюшена играчка или домашен любимец.
Върви по дяволите.
Защо спиш с човека, който преди няколко дни
се опита да убие баща ти!?
Не е ли рано за закуска?
Да видим, промъкна се тук да крадеш храна?
Имам право да хапна нещо.
Пусни ме.
Кръв, кръв, кръв...
Той нападна Гамбоа, беше самозащита.
Защо не повикаме капитана?
Няма смисъл да будим капитана заради това.
Разбира се, нали вече си има заместник.
Сега какво? Ще се заемеш ли с наказването на крадеца?
Положението му е сериозно, засегнат е панкреасът.
С наличното количество на антибиотик и кортизон само ще спрем инфекцията.
Колко кортизон ще ви е нужен за лечението, докторе?
60-70% от запаса.
Ами ако в някой хубав ден,
на капитана...
...или на Айноя,
им потрябва кортизон, какво ще им кажем.
Че сме го дали на крадец?
Някой е откраднал лекарствата. - Защо не повикаме капитана?
Той най-добре ще знае какво да правим.
Дайте му каквото е нужно, докторе.
Всичко, което е нужно.
Трябва да ми вярваш, нали?
Ще те излекувам.
Чичо Хулиан винаги казва, че на кораба всичко е наопаки.
Тогава е възможно земята да не е изчезнала.
Може всичко да се случва в един "опак" свят.
В този свят, децата се грижат за родителите си,
играчките ще имат свой, собствен живот,
ще трябва да стават рано и да ходят на училище.
Всички щяха да стават през нощта
и да ходят с нощници.
Ако живеехме в "опак" свят
аз щях да съм най-умната.
Добро утро, деца. Днес ще рисуваме близките си.
Аз нарисувах семейството си.
Първо с молив,
после я оцветих,
за да е красива рисунката ми.
Валерия, захарче, какво правиш?
Играя си на учителка, тате.
В полунощ?
Не мислиш ли, че е малко късно?
Когато дойдат големите, няма да мога.
Тате, кога пак ще тръгна на училище?
Скоро, миличка, скоро.
Няма да е скоро, а много скоро.
Ако си готова, още сега можеш да започнеш с уроците.
Искаш ли? - Да.
Много искам да ти преподавам, защото ти си най-доброто момиче на света.
До къде сте по математика? Знаеш ли да събираш?
Малко.
Най-хубавото в "опакия" свят е, че мама е в него, с мен.
Докторе, колко е часът?
Колко е часът?
Рамиро, Рамиро ставай!
Погледни.
Какво става?
Какво гледате?
Къде е слънцето?
Рамиро, ела.
Вилма, добре ли си?
Да. - Ела, да се качим в столовата.
Изглеждаш ужасно. Кошмари ли имаш?
Не ме гледай,
не говори с мен.
На този кораб, ти за мен не съществуваш.
Нощ е. Истинска нощ.
Превод от руски за p2pbg.com, kotaraka_eek
Приятно гледане!
КОРАБЪТ 7 епизод
Какво става, Хулия?
Защо е тъмно преди обяд?
Вчера слънцето изгря в 6:56.
Може да сме в другото полукълбо? - За една нощ? Това е невъзможно.
Трябва да сме изминали 2900 км... - Докторе,
не е възможно да е "угаснало".
Нали така?
Без суша може да живеем,
но без слънце.
Капитане, доверете ми се.
Ако това се бе случило, сега нямаше да говорим.
Не разбирам. Защо е нощ?
Не знам. - Къде е Рамиро?
ИЗГУБЕНИ Остана в каютата си.
Вилма, добре ли си? - Да.
Недей. - Добре, добре.
Възможно е да е свързано с черната дупка.
Може да се е случило като... - Стига! Започна да ми омръзва вече.
Капитане, много бунтовници.
Не изпълняват заповедите ви,
поговорете с тях.
Улисес, ще поговорих ли с тях? - Не, трябва вие, вие сте капитанът.
Имам 5 годишна дъщеря, която не може да ходи на училище,
защото няма други деца на земята.
И най-напред съм баща, не капитан.
Отговорник.
Мартинес.
Искам да ти се извиня за схватката,
но не можах да се сдържа.
По-добре ли си?
Да, мерси, професоре.
Не мислиш ли...
...че и ти трябва да се извиниш?
Да, извинете професоре. - Не на мен, на капитана.
Можеш да му напишеш писмо, примерно.
Ще ти помогна.
Така.
Капитане,
днес откраднах от другарите си,
тази постъпка,
показа най-лошото в мен.
Не мога да си го простя. Не искам да живея,
знам, че всички ще умрем.
Аз съм болен
и искам всичко за мен да свърши възможно най-скоро.
Спокойно.
Надявам се, че разбирате, какво имам предвид.
Съжалявам. Сега се подпиши Едуардо Мартинес.
Сега изгрева е с 3 часа по-късно от обикновено, запиши, Хулия.
Трябва да разберем къде се намираме.
Ако пътуваме към северния полюс,
изгрева може да е по-късно.
Нали така?
Ще ми помогнеш ли?
Ще ми помогнеш ли, татко?
Имам нужда от помощта ти.
С какво мога да ти помогна?
Не разбирам този свят.
Няма слънце, земя, няма нищо.
Всичко, което съм научил през живота си,
не важи тук.
Даже не знам на къде плаваме.
С какво мога да ти помогна?
Ще плаваме по-бързо, ако спуснем всички платна.
Разбира се.
Не се предавай,
нужен си ми.
Ще претърсим дяволския океан,
и ще намерим малко парче земя, все някъде.
Ще я намерим.
Разбира се, че ще я намерим.
Трябва да продължим напред, татко.
Улисес?
Какво?
Трябва да видиш нещо.
Какво има?
Къде се намираме?
Защо компасът не показва север?
Не знам.
Може да минаваме през зона с магнитно действие.
Не знам.
Проклятие.
Закуската ви.
Вилма, защо се държиш толкова гадно с Пити?
Трудно е да си с такъв, като него.
Не, познавам ги такива, като него.
Той е женкар, не става за приятел.
Може би трябва да му дадеш шанс, като на бъдещ татко.
Не, освен на майтап, никога няма да съм с него.
Принцесо?
Айноя.
Татко, защо не си на мостика?
Днес ще ходя на училище, с Валерия.
Малко да се по отпусна.
После, бих искал да те поканя на вечеря.
Теб и гаджето ти.
Не си длъжен.
Наистина, добре се разбираме с него, а и без това не го харесваш.
Няма нужда. - Как така, няма нужда?
Няма нужда, точка.
Знаеш ли защо го правя?
Не съм те виждал как го чакаш пред вратата на дома ни,
как се целувате в парка.
Айноя, това е първото ти гадже, което познавам.
Извинявай, но измислям всичко в движение.
За това искам да му дам шанс.
Ще видиш, че след вечерята ще се прегръщаме.
Рикардо,
може ли за малко?
Какво правите? - Нищо. Чуваш ли тръбите?
Нещо стана с компаса.
Какво ще правим, Рикардо. Не знам нито къде сме, нито къде отиваме.
Пълна каша.
Не се тревожи, Хулиан.
Ако нещо не работи,
трябва да се поправи, това е.
Това не е важно. - Кое тогава?
Ето.
Ето това е важно. Как дъщеря ми нарисува семейството си.
Тя мисли за майка си,
все едно още е тук, с нас.
Това е важно.
Не се тревожи, Рикардо.
Не ми се вижда нещо лошо.
Това, че мисли така за майка си, нормално е.
Липсва й.
Виж колко е хубава рисунката, Мариса щеше да се гордее с нея.
Рикардо,
прекарвай повече време с нея, и с двете.
За напред, няма проблеми.
Кой каза, че си лош баща? Ще съм с теб до края, ще те подкрепям.
Аз и синът ми ще сме капитани, докато те няма.
Синът ми Рикардо.
Прав си, не е важен компаса, важно е, че сме всички заедно, където и да сме.
Ние сме хора, семейство, ще се грижим един за друг.
Какво?
Какво те прихвана?
Искам да живеем заедно.
Ами утре? Винаги ли ще ме обичаш?
Да.
А ти, мен? - Аз ли?
Завинаги, не знам.
Но през последните два дни те обичам.
Какво, не сте чували центрофуга до сега ли?
Светът не е изчезнал, това е експеримент.
След 8 минути Де ла Куадра и аз ще извадим черната кутия на боинга,
който се разби днес сутринта, пред кораба.
Магнетизмът е предизвикан от движението на течен метал.
Трябва нещо в земната кора да се е променило, за да не работи компасът.
На другите места измерванията са в норма.
Изглежда, че единственото място с висок магнетизъм, е тук.
Тук е 2100.
Това е много ли е?
Нормалното излъчване е около 180.
Да продължим с измерванията навън, моля те.
Добре, но нали тук, вътре показва повече.
За какво да излизаме?
Извинете.
Ние такова... ...електромагнетизма...
Добре аз ще...
...трябва да тръгвам.
Обещах на капитана.
Хулия, докторе.
Татко.
Татко това, което видя... - Чакай, не сега.
Погледни. Там.
Да вървим.
Хулия, Хулия.
Хулиан иска да живеем заедно.
Преди малко ме попита. - Това е много хубаво.
Да, много съм развълнувана. - Как иначе.
Какво? - Това, което направих, Соломей.
Какво си направила? - Бях с Улисес, целувахме се.
Като гимназисти, докато не влезе баща му.
Не знам как се случи това.
Бяхме заедно...
...не издържах.
Стига бе, не си издържала?
Как беше?
Просто целувка ли беше или истинска целувка?
Истинска целувка.
Значи сте заедно. - Не.
Не знам, не успяхме да поговорим.
Баща му влезе.
Искаш ли да си с него?
Поговори с него.
Не.
Днес ви е тръгнало, а и слънцето още е тук,
утре може да изчезне.
И всичко свършва.
Мерси.
Ако това е човек, значи има и други кораби?
Не знам, може да има земя на близо.
Татко? - Какво стана с доктора?
Просто целувка ли беше
или нещо по-сериозно?
Какво, сега ще ми четеш ли?
Не, ще ти дам съвет.
Сериозно? - Тази жена спи, с който й падне.
Знаеш ли с кого спа последно?
С капитана.
Преди два дни беше с него.
Сега ти си целта й.
И какво? Знаеш ли аз, с кого спах миналата нощ?
С Айноя.
Но нищо не стана. Не, нищо не се случи.
Ще ти кажа какво става. Всъщност харесваш Айноя,
Но тя има гадже. Трябва да се бориш за нея.
Цял живот съм обичал Соломей,
въпреки това спах с майка ти.
И избягах.
Изплаших се.
Да вървим.
Къде беше? Търсих те навсякъде, къде беше?
Тук.
Знаеш ли,
баща ми,
ще ти даде шанс.
Иска да вечеряме всички заедно.
Ами ти? - Какво аз?
Сигурна ли си, че искаш да си с мен?
Разбира се, искам да съм с теб.
Защо питаш?
Защото,
си само на 20,
защото съм ти учител.
Освен това,
не сме се опознали добре.
Така мимолетно,
после да си хванеш някой на твоите години.
Искаш да се срещам с Улисес?
Нищо не съм казал за Улисес.
Искам да съм с теб.
Защото ми харесва да флиртуваме в пералнята.
Сухите ти ръце.
Да ги галя.
Ако това е малко,
искам да знам повече.
Добре.
Тогава ще започнем с вечерята.
Изслушай ме, приятел. - Какво искаш от мен, Паломарес?
Искам само да отида на риболов. - Риболов? Не ми е до шегите ти сега.
Искаш ли да си с Естела?
Не сте сами на кораба,
има и други хора.
Не си играй с чувствата им.
Искаш ли да си с Естела или не?
Изчезвай от тук. - Вилма!?
Вън! Изчезвай! Уличница!
Изчезвай! - Да не откачи, почакай!
Отивай при гаджето си.
Летим над Хавана.
Островът е изчезнал. Повтарям: острова е изчезнал.
Контролна кула, ако ни чувате, имаме проблем с видимостта.
Островът е изчезнал. Няма земя.
7-7-9-1
Ню Йорк е изчезнал. Летище Дж. Ф. К. е изчезнало.
Дръж тази посока. Виждаш ли го?
Влизай.
Капитане. - Кажи, Барбуха?
Ще дойдете ли с мен за малко? - Къде?
На палубата. - Там са Улисес и баща му.
А аз съм тук, в час, ясно?
Ясно. - Пазете тишина.
Барбуха, ако ще оставаш, сядай на чина.
Така, кой иска да отговори?
Ако нещо не ви е ясно, питайте.
Всичко ли може да питаме, г-жо? - Да.
Какво е ускорител на частици?
Намали.
Хванах го.
Готово.
Мартинес. Мартинес.
Да, Валерия. - Имате ли си гадже?
Миличка, не се говори за това, в час.
Това са лични въпроси. - Няма нищо.
Имах, сега не.
Харесвате ли някого на кораба?
Ами... ...мисля, че да.
Татко също харесва някого на този кораб.
Нали така, тате?
Може ли да излизаме, часът свършва? - Да.
Остави, татко.
Остави го.
Откажи се татко. Спри.
Татко, той е мъртъв.
Остави го, мъртъв е. Остави го, ти казвам.
Мъртъв е. Пусни ме, Улисес!
Всичко свърши, всичко свърши. Стига.
Татко? Не мога да повярвам, че си казал на Валерия, а на мен, не.
Казвай сега, кой си харесваш?
Никой. - Никой?
Хулия. - Харесваш Хулия?
Харесваш си Хулия, не мога да повярвам.
Да? - Може ли аз?
Да, разбира се.
Отлично.
И аз харесвам някого на този кораб.
Браво, Барбуха.
Ще е хубаво никой да не знае, най-вече Валерия.
Още е рано. Погледни какво нарисува сутринта.
Семейството ни.
Мен, като капитан и майка ви все едно е жива.
Това е защото постоянно мисли за нея.
Това не е мама. - Защо?
Това е Хулия, тя е с дълга коса и бенка на челото.
Мама е тук, в урната, която държиш.
Хулия! - Да?
Имаме проблем, чакай ни в лекарския кабинет, ще можеш ли?
Добре, чакам ви.
Трябва да й кажеш.
На кой, какво? - Хулия, че я харесваш.
Татко, на света останаха само 40 човека.
Ти харесваш един от тях. Аз също я харесвам.
Както виждаш и Валерия.
Отиди и й кажи.
Става ли?
Ще довършите вкъщи.
Кажи й. - Добре.
Ето я. - Хулия, може ли за малко?
Първо, искам да ти благодаря за уроците на Валерия.
Няма нищо. За мен е удоволствие.
Имаш ли планове за довечера? Бих искал да те поканя на вечеря.
Нищо особено, само да поприказваме, с мен и семейството ми.
Айноя ще е там с така нареченото й гадже.
Много добре. Ще се видим по-късно.
Супер! Съгласи се! Добра работа!
Беше гениално.
Летище Дж. Ф. К. е изчезнало
Някой чува ли ни? Нямаме връзка с контролната кула.
Загубихме връзка с Квебек.
За последно го видях в 5 часа сутринта.
Ако е паднал зад борда преди 2-3 часа,
как ще се озове пред него? Невъзможно е.
Така. Помогни ми да го вдигнем.
Едно, две, три.
Боже мой, какво ти се е случило?
Може някоя вълна да го е бутнала.
И така да е, как се озова пред кораба?
Сигурно плаваме в кръг.
Стой тук.
Това трябва да е твое.
Вилма, омръзна ми от теб. Държиш се като полудяло чудовище.
Може и да съм чудовище, но ти си по-зле и от това.
Не думай, светица! Отдавна разбрах гнусния ти план за Пити,
натовари го с проблемите си и си мислиш, че той ще се оправя.
Ти се хвърли на врата му, след като Рамиро те отсвири.
От два дни гледам как въртиш опашка и точиш лиги по него.
Така да е, поне не съм сама, а ти ще отгледаш детето без баща.
Кучка!
Откачалка. Спри!
Престани!
Спри!
Откачалка!
Спрете!
Стига толкова. - Кучка.
Естела, успокой се.
Пусни ме, Пити, пусни ме веднага. - Вилма!
Стига вече, Вилма, спокойно.
Никога няма да те оставя! Чу ли, никога.
Ще бъда баща на детето ти, чуваш ли?
Винаги ще съм до теб.
Мартинес, 19 годишен.
Повредени тъкани.
Смъртта е настъпила преди 10 часа.
Има синини и охлузвания по врата, което показва, че е бил удушен.
Беше още дете.
Не успяхме да го опазим.
Спокойно.
Вината не е твоя, Хулия. Погледни ме.
Какво ще правиш тази вечер?
Капитанът ме покани на вечеря.
Заедно с Айноя и гаджето й.
Защо питаш?
Просто питам.
През деня обичаш мен, през нощта тичаш при капитана.
Ревнуваш ли?
Може би.
Може да иска и ти да дойдеш,
заедно с мен, на вечерята.
Значи ли това, че сме заедно?
Да.
Добре тогава,
ще дойда с теб.
Разрешете 4-5-2-6 да заходи за кацане.
Чакам отговор. - Сидни е изчезнал.
Чувате ли ме? Сидни е изчезнал.
Цялата Австралия я няма. Някой чува ли ме?
Не е нещастен случай, погледни.
На врата има следи от душене.
Какво значи това? Удушили са го и са го хвърлили зад борда?
Да.
Това е убийство. - Да.
Това е саботаж. Някой е сложил магнит, точно под компаса.
За да ни заблуди, но има и още.
Някой е закрепил джойстика на 15 градуса.
За това сме се въртели в кръг. - Това със слънцето също е саботаж.
Всички часовници са преместени с 3 часа напред,
за да ни объркат.
Само този часовник е верен, беше в лабораторията.
Кой, по дяволите би направил това?
Убиецът на Мартинес.
Трябвало му е време, за да го убие
и да хвърли тялото зад борда.
Барбуха го е видял.
Гамбоа?
Най-накрая се събрахме всички заедно,
вие сте най-главният капитан,
сега е подходящ момент да се разберем за всичко.
Защото, така трябва да бъде по принцип.
Говоря за това, че аз съм на 40, а Айноя на 20,
голяма разлика във възрастта, но независимо от това,
искам да ви помоля за разрешение,
Айноя да живее при мен.
Честито на младоженците.
Разбира се.
Ще донеса вино да го полеем,
трябва да пазим виното, но това трябва да се полее.
Татко.
Знам, че още е много рано да живея с него,
ако не си съгласен, кажи, ще го обсъдим.
Не е толкова страшно. - Не.
Можем да го обсъдим. - Не, ти сама каза,
на света останахме само 40 човека, ти харесваш един от тях.
Ще трябва да се примиря с това.
Намерете си по-голяма каюта, обаче.
Или... ...креват.
И още нещо.
Ако вечерта мине добре,
може би,
ще предложа на доктора да се срещаме.
Няма какво да загубя? - Така е.
Здравей. - Здрасти.
Ето я, вземи виното и върви.
Почакай.
Какво? - Много си красив.
Добре, сега върви.
Здравей. - Здрасти.
Как си?
Здравей. - Здрасти.
Надявам се да нямате нищо против,
доведох гаджето си.
Няма проблем. - Капитане.
Улисес. - Айноя.
Гамбоа.
Трябваше само да ми кажеш, че искаш да си с Пити.
Щях да те разбера.
Нямаше да се занимавам с него.
Не искам да съм с Пити.
Не искам.
Не искам,
но когато слънцето не изгря, всички се притеснихме.
Моментът беше такъв, че не исках да оставам сама.
Бременна съм.
За пръв път в живота си почувствах, че няма да се справя сама.
Много съжалявам. Страх ме е.
Спокойно.
Погледни.
Това е за теб.
Мерси много.
Ето.
Слушай,
нямам нищо против гаджето ми да е баща на детето ти.
Твоето гадже? - Да.
Нищо не знаеш за него.
Има ли нещо у него, което би попречило да е баща на детето ти?
Това не е едно и също.
Добре.
Честно казано мислихме да...
...отложим вечерята.
Защото...
всичките тези пречки.
Да, не трябваше да я организираме точно сега.
Няма нищо, капитане.
От сега нататък ще споделяме всичко.
Едуардо Мартинес.
Кога го уби? Преди или след като саботира кораба?
А Гамбоа?
Момчето беше само на 19.
Крадеше продукти от трюма, добре, че Барбуха е видял.
За това си изчакал вечерята, за да го убиеш.
След което, ни направи на маймуни с тези часовници.
Смешно ли ти е? Наистина? - Да.
Забавно ти е? - Спокойно.
Смешно ти е!?
Момчето е мъртво! - Стига вече.
Той беше с мен.
Не може да е убил, който и да е, защото беше с мен.
Лъжеш. - Не лъжа.
Ти беше с мен, в моето легло.
Целуваше ме и ме прегръщаше. Това правеше.
Прояви уважение. - Към кого? Към теб?
Нали ти нарече доктора "уличница". - Това беше само за 5 минути.
5 минути!
Подло е да говориш така.
Ясно, отрязала те е.
И ти веднага затича при доктора.
След това обвиняваш мен, за да си разчистиш терена.
Обвиних те, защото си убиец.
Кучи син. - Остави го.
Как можете да сте толкова спокойни?
Пуснете ме! Помисли си, че това убийство ще ти се размине?
Улисес, спри веднага или ще те заключа в трюма.
Няма да спра! - Остави го на мира.
Аз откраднах лекарствата.
Откраднах ги и ги сложих в супата.
25 милиграма на порция щяха да са достатъчни.
Успокоителните? Значи е твоя работа?
За какво го направи?
Ако капитанът не управлява кораба, кораба ще потъне.
Това е кораб, не хотел, трябва да има капитан.
Исках капитанът да се върне и да управлява кораба.
Но на никого не съм навредил.
Капитане, тази бележка намерихме в каютата на Мартинес.
"Капитане, днес откраднах от другарите си,
тази постъпка показа най-лошото в мен.
Не мога да си го простя. Не искам да живея
знам, че всички ще умрем.
Болен съм. Искам за мен всичко да свърши възможно най-скоро.
Надявам се, че разбирате какво имам предвид. Съжалявам."
Неговия почерк е.
Бурбуха,
прав си.
Корабът има нужда от капитан.
Дълго време нямахме доверие един към друг
и това трябва да се промени.
Гамбоа.
Дадох клетва, преди да заминем на това пътешествие.
Да върна всички на сушата.
Всички.
Сега е невъзможно да я изпълня.
Събрали сме се, да се поклоним пред паметта на Едуард Мартинес.
Първият загинал от нас,
оцелелите при катастрофата.
Заедно с него, ще се простим и с останалите.
С братята си,
с родителите си,
с близките си.
Всички, които няма как да погребем така, както заслужават.
Днес,
можем да си вземем последно сбогом.
Трябва да подкрепяме всички, които са загубили някого при бедствието.
Днес, ние, погребваме цялото човечество.
За да продължим. Да живеем без тях.
И които няма никога да забравим.
Имаше белези по врата, това не е самоубийство.
Знам, много добре.
Офицер,
пълен напред!
На вашите заповеди, капитан.
"Полярна звезда"
Чува ли ни някой? - Земята изчезна.
25 километра на запад.
Някой чува ли ни? - Намерихме остров.
Има земя.