Досега в Кораб:
Аз съм Джулия Уилсън - учен. - Рикардо Монтеро, капитанът.
Тук учебен кораб Полярна звезда,
към нас се движи буря, някой чува ли ме?
Всъщност инцидент при стартирането на ускорителя на частици,
може да причини последици с неизмерими пропорции.
Най-вероятната хипотеза е, че е създадена черна дупка.
По-оптимистичните прогнози са,
че би могла да абсорбира 500 куб. км геоложка маса.
Бурята не беше нормална и е станала катастрофа.
Какво означава това? - Много е вероятно
да сме единствените оцелели.
Капитане, екипажът ви моли да ни отведете до пристанище!
Земята, каквато я познавахме, вече не съществува.
Погрижи се за тялото. Време е да се качвам на борда.
Пусни го.
Не толерирам бунт на кораба ми.
Съжалявам, капитане, корабът не е ваш.
7-7-9-1 Ню Йорк го няма!
Няма го летище Кенеди! Губим височина!
Два самолета се разбиха пред очите ни.
Устройството е един вид предавател,
изпраща сигнал за местонахождението ни.
Изпраща сигнал? На кого? - Не знам.
Ще пазиш Джулия през нощта. - Добре.
Не искаш ли да знаеш кой иска да те целуне?
Защо си заключен? - Семейни проблеми.
Снимам хубавите неща, които виждам.
Дъщерята на капитана се среща със злодея на кораба?
На прием с посланика ли отиваш? - Горе-долу.
Имам среща.
Трябва да сте по внимателни.
Сигурна ли си, че правиш правилния избор? Мисля, че грешиш.
Аз не искам приятелка.
Направила си нещо с косата си? - Все същата си е.
Е, много е хубава. Добре е.
Май съм влюбен в Саломе.
И ако внезапно някой се заинтересува от теб,
ще му пука ли в този момент за всичките ти недостатъци?
Не трябва да говорим за това, нали?
Пътуването беше за два месеца.
Ще умрем като плъхове в капан, мамка му!
Господа!
Мисля, че забравяте нещо.
Ние сме живи.
Сигурен съм, че има и други оцелели.
Трябва да се организираме.
Отсега нататък каютата е ваш дом,
а вашите приятели - ваше семейство.
Защото този 75 метров кораб
е единствената суша, по която ще стъпваме,
докато не открием новата земя, за която спомена докторът.
Добро изпълнение.
Не вярвам в нищо от това.
Рикардо, ела.
Капитане, нещо става. Вече 10 минути се движим
при неработещи двигатели и не разбирам защо.
Знам. Има някакво течение.
Платната са прибрани. - Какво може да влачи
500 тонен кораб през океана? - Нямам представа.
Някаква друга последица от катаклизма, мамка му!
Факт е, че се движим бързо.
От катаклизма ли?
Да имаш друга идея, синко?
Не е от вятъра.
Дръжте курса, отивам да говоря с доктора.
Трябва да спрем кораба. Ако се натъкнем на нещо,
няма да можем да маневрираме.
Няма с какво да се сблъскаме.
Не е нужно да ти напомням, нали?
Млъкни и се подчини на заповедите на капитана.
По местата. Поставка и картата, хайде.
Татко казва, че всички на света
изпълняват нечии заповеди.
Мама ме командваше и когато отиде на небето,
започна да ме командва сеньорита Майка.
А сега, когато нея я няма, ме командва Айно.
Виждам земя, капитане. Вие виждате ли?
Да, виждам. - Какво ще правим?
Аз не командвам никого.
Барбуха, вдигни платното на кърмата. - Да, капитане! Затварям люковете.
Донеси въже.
Дай го цялото.
Закачете главното платно. - Готови за качване!
Въпреки че татко казва, че всеки от нас командва някого,
има хора, които не обичат да се подчиняват на заповеди.
Пак бисквити! Празнуваме ли нещо, Саломе?
Съжалявам, не е лесно нито за мен, нито за теб, нито за никого.
Нищо не празнуваме, Пити. Нервничим, защото сме гладни.
Започнах да се ядосвам. Два дни сме на хляб и вода.
По две минути на човек за душ. - Моля, бъдете търпеливи.
Не можем да направим нищо.
Не знаем колко дълго ще сме в морето.
Какво искаш? - Хората са озверели от глад.
Виждаш ли някой щастлив? - Моля те.
Майната им на заповедите на капитана.
От 4 сутринта съм на пост.
Матрос, за последно да виждам такива сцени в кухнята ми!
Докторе.
Трябва да говорим. - Къпя се, капитане.
Ще дойда след малко. - Не, няма време.
Искам да знам дали това, което разруши планетата,
няма да заличи и нас. - Какво?
Платното е свалено.
Това ме дразни. - Дай на мен.
Не знам какво, по дяволите, е това.
Виждаш ли нещо? Остави и излез.
Мамка му!
Е?
Водовъртеж! Отиваме право към водовъртежа. Татко!
Хайде!
Това е водовъртеж и може да се озовем вътре.
Оказа се дупка. Дупка, която може да ни засмуче.
Млъкни и ме остави да работя.
Двигатели пълен назад. Това е аварийна маневра.
Двигатели пълен назад.
При тази скорост ще се разцепим. - Млъкни.
С максимална скорост сме. - Млъкни. Трябва да се измъкнем.
Пълен напред. - Какво, по дяволите?
Какво? - Татко, послушай ме.
За пръв път в живота си, послушай ме, моля те.
Пълен напред.
Отменям пълния напред. - Как така?
Чу ли, пълен напред, хайде!
Мамка му, не мога да удържа.
Океанът се адаптира. Тонове вода търсят своето място.
Дръж се. - С това темпо ще счупим руля.
Хайде, красавице, дръж се.
Температурата на планетата се промени.
Това е само началото.
Форсирай.
Улисес… - Дръж се, трябва да се измъкнем.
Дръж се.
Преминахме.
Успяхме, татко.
Разбира се, че си упорит. Аз… ще ти счупя…
Вярно, че си ми син. - Казах ти.
Казах ти.
Добре ли си? - Да.
Извинявай, съжалявам. - Добре ли сте?
Добре ли си? - Да.
КОРАБ Сезон 1, епизод 6
Е? Сега?
Минах навсякъде. Никъде няма повреди.
Килът е заседнал в огромна скала, от тук до тук.
Корабът се люлее като люлка.
Чакайте.
Боже мой! Наклонени сме надясно.
Вълната ще обърне кораба и ще се озовем на дъното.
Мануел, увеличи мощността. - Не, не прави нищо.
Ако мръднем кораба докато сме заседнали,
ще потънем като консерва. - Предлагаш да останем тук?
Вълната ще е толкова силна, че ще ни разцепи като орех.
Някаква друга метафора?
Мануел, увеличи мощността.
1400 оборота в минута. - Правиш грешка.
1500, увеличавай, Мануел.
1600, увеличавай, Мануел.
"ИЗБОРИ"
1600, 1800…
Увеличавай!
Корабът ще се разцепи, капитане! - Улисес!
Ще загубите кораба, капитане.
Съгласен съм.
Трябва да разделим товара и екипажа в различни страни на кораба,
иначе ще се прекатури. - Изчакайте прилива.
Ако все още има приливи и отливи.
Стига, моля ви, стига!
Какво става? - Стига, моля ви, стига!
Тишина!
Докторе, имаме проблем. - Казах тихо!
Не мога сега, Барбуха. - Не, моля ви, Валерия е в лазарета.
Стига.
Искаме да знаем какво става, капитане.
Заседнахме.
Трябва да чакаме прилива 12 часа, за да продължим да плаваме.
Нали така, Де ла Куадра? - Да, така е.
Изглежда счупено, но мисля, че мога да я спася.
Нужна е трансплантация.
Беше моя грешка. - Ще боли ли?
Не, скъпа. Мечето е много смело.
Ще сложа упойка и няма да боли, ще видиш.
Дай ми игла и плат.
Фико не обича инжекции,
но ако пеете, няма да плаче.
Така ли? Да видим. Не гледай, Валерия.
Малко негърче
остави иглите
на игленика.
И аз не знам как…
Ако не можеш да заспиш, ще пратя шаман с дълга коса.
Той ще донесе на спящия
сладки, сладки кайсии.
Всички по каютите, за да противодействаме на левия борд.
Пестете водата и не ползвайте електроуреди.
Но как… - Капитане!
В ада ли отиваме?
Ще го изпразниш, ако не искаш задника ти да падне зад борда.
Към левия борд. - Капитане,
давате ни бисквити на закуска, а ни оставяте без вода като животни.
А ако някой не е съгласен? - Наистина, капитане. Помислете.
Никой не ни попита. - Корабът не е жилищен блок.
Не е диктатура, за да казвате кога да ходим в тоалетната.
Точно така. - Точно така.
От теб ли зависи? - Децата са прави.
Някой друг иска ли дажби, за да не умре до два дни?
Аз съм доброволец.
Капитане, тези, които ви назначиха за командир, вече ги няма.
Не сме ви избирали ние.
Предлагам да организираме избори.
Да! Избори!
Избори! Избори!
Млъкнете! - Избори! Избори!
Дадох ви да се изкажете.
Никакви дискусии или срещи повече!
10 часа вечерен час за всички. Не искам проблеми!
Разотивайте се.
Не ме ли чухте? Раздвижете се!
Махайте се.
Не ме ли чу?
Готово.
Имаш ли деца? - Не.
Но ми се иска да имах дъщеря като теб.
Хайде.
Чу ли? Тя иска дъщеря като мен.
Момичета, не си сменяйте каютите.
Момчета, групата се разпада. Движете се от лявата страна,
по заповед на Негово превъзходителство капитанът.
Няма да получим нищо. - Поне сме смесено общежитие.
Погледни го от хубавата страна. - Паломарес, един въпрос,
свещениците имат ли ерекция?
Идиот. - Беше ми любопитно. Паломарес…
Айно. Исках да обясня какво се случи с баща ти.
Какво? - Да, сър.
Хваща се за всяка твоя дума, нали?
Не го приемай навътре, Улисес, но ако искаш Айно, недей така.
Стига, Пити. Мога и сам. Не ми трябва помощ.
Благодаря. - Разбира се.
Излезе с лодка насред бурята, гмурна се за черната кутия,
а мошеникът Гамбоа ти взима момичето под носа.
Вече свикнах с това. - Чакай.
Защо не попиташ Айно дали те харесва? Виж, ще ти дам съвет.
И то безплатно.
Дръж се нормално и ако видиш, че тя първа дойде при теб,
това означава, че те харесва.
Така е, Улисес.
Помисли над тази подробност.
Какво, по дяволите, имаш против баща ми?
Настрои всички срещу него и поиска избори, за да го изместиш.
Ако изпратя писмена жалба, това ще оправи ли нещата?
Не говори с мен като с идиот.
Искаш мястото му. Мислиш, че си по-добър капитан от него?
Не, но той се е превърнал в тиранин.
Вечерен час, дажби, съкращения.
Не дава обяснения, не ни взима под внимание.
Баща ми не е диктатор, спри да правиш това.
Знам. Правя го за негово добро.
Но някои искат да се отърват от него. Да го видят мъртъв.
Кои? - Някои.
Всичко е само слухове.
Ако баща ти отпусне юздите, ще го използват, за да го обесят.
Просто му давам шанс да постъпи както трябва.
Повярвай ми.
Може би отговорът е по-лесен, отколкото…
да напишеш желание в бутилка и да го хвърлиш в морето.
Остани. - Не.
Не, моля те.
Излез отвън веднага.
Няма да изляза, излез и затвори вратата, ако обичаш.
Връщай се в каютата си, хайде! Хайде, няма да повтарям.
Махай се! - Пусни ме!
Капитане. Елате в залата, спешно е.
Татко! - Капитане, веднага, много е важно.
Има един проблем. - Татко!
Тук съм, скъпа, какво става? - Не мога да отворя вратата.
Заключи ли се? - Какво става?
Помогни ми, стой тук. - Валерия, дъще…
дръпни се от вратата. Да я блъснем силно, става ли?
Добре. - Хайде.
Едно, две, три
Майната ти!
Рикардо, нека аз. - Валерия, малко остана.
Валерия, скъпа, хиляди пъти съм казвал
да не затваряш вратата, когато си сама.
Добре ли си?
Хайде, всичко е наред, скъпа. Всичко е наред.
Да знаеш следващият път.
Рикардо. Хайде. - Почакай малко.
Какво става? - Отстъпваме под натиска на водата.
Корабът се разцепва, Рикардо.
Обявиха стачка. Няма да мръднат докато не се проведат избори.
Избори? - Майната й на демокрацията.
Всички да станат! Изправете се.
Какво става? Какво се е случило?
Искате командването на кораба? Затова ли е всичко?
Хайде, всички да станат. - Чухте го! Всички да станат.
Ти. Стани. - Ставай, по дяволите!
Ставай. Част от… - Добре, всичко е наред.
Не ме пипайте! - Добре, всичко е наред.
Всички да станат.
Капитане!
Всички проблеми на кораба ли решавате с викове и блъскане?
Съжалявам, не.
Какво правиш? - Не ме пипай!
Рикардо.
Може би са прави.
Никой не говори за командване, а за обществото, за всекидневието.
Това изисква мнението на мнозинството.
Утре от 8:00 до 12:00 часа
ще проведем избори
за управляващ.
Дотогава, заповедите остават същите.
Какво ти казах? Ако се обърне да те погледне…
Имаш ли нужда от помощ?
Хайде.
Хулия и Соломе ще спят в каютата ми.
Знаеш ли какво каза Саломе? Не иска да сменя чаршафите.
Един вид, миришат на мен. Какво ще кажеш за това?
Загубила си е обонянието. Затвори да не събудиш малката.
Лягай и заспивай.
Направи място.
Вярваш ли в любовта?
Хванах Айно с Гамбоа в каютата му.
Голи. - Мамка му.
И какво направи?
Издърпах я в коридора като талибан.
Влачих я за ръката.
По бельо.
По дяволите, какво друго да направиш?
Да се извиня. Да затворя вратата и да си тръгна.
Ако някой намери бележката, не се отчайвай.
На Полярна Звезда все още има живот и надежда.
Хайде. Виж, Улисес.
Може да повтаряш, че искаш някое момиче,
но ако не го споделиш с приятел, не се разбира.
Не, нека не се разбира. - Дръж се.
Трябва ли да спя с тях? - Разбира се.
Много е симпатична. И усмихната. Винаги се усмихва.
Какво правите в коридора? 22:30 е, а има вечерен час.
Трябва да докладвам. - Прав си.
Не, не може да докладваш, Барбуха.
Аз съм на Канарските острови.
Там сме с един час назад. Все още имам половин час.
А това одеяло?
Малко ми е хладно. - Добре.
Чакай. Не, слушай…
Знаете ли какво е ускорител на частици?
Утре сутринта, в по-подходящ момент ще ти обясня.
Добре, лека нощ. - Какво е това?
Никога не съм говорил с тях.
Днес имаш повод. - Не, не днес и…
Да. - Не днес.
Съжалявам, момичета. Имате ли място за Улисес?
Бедният, остана без каюта и се гласеше да спи в трюма.
В трюма? - Да.
Няма значение. - Там е студено.
И аз това казвам. - Е, ако искаш остани тук.
Мисля, че Айно няма да дойде. - Защо не каза по-рано, скъпа?
Съжалявам.
Благодаря ви за всичко.
За нищо. - Лека нощ, дами.
Не е студено, нали?
Ами…
Лека нощ. - Лека нощ.
Много съжалявам.
Тя ми каза, че няма да дойдеш. Нали?
Не се тревожи, ще отида в трюма. Взимам си нещата и…
Аз отивам в трюма. - Не. Наистина. Недей.
Остани при мен.
Добре.
Рикардо, спиш ли? - Да спя?
Заради всички провеждам тези избори
като Адолфо Суарес.
Още ли са будни?
А ако я поканя на питие?
И после? Ще се разхождате?
Заспивай, Хулиан.
Не мога да заспя, Рикардо.
Не мога да спра да мисля за Саломе.
Изгубих си цялото време.
Трябваше да й кажа. Обичам я.
А фактът е, че аз дръпнах ръчната спирачка.
По дяволите.
Какво правиш, Хулиан? Ще събудиш Валерия!
Забрави. - Ще шпионираш ли?
Слизай от там. И се покрий. Виждат ти се космите, мамка му.
Каква глупост. Цял живот пътуваме заедно
през половината свят, а изведнъж виждам света с нови очи.
Да, защото вчера изброи всички цветове.
Бъдещето си ли виждаш? - Какво бъдеще искаш да видя?
Нацупен, със своите правила и дисциплина. Не.
Не съм сигурна.
Ще ти кажа, Хулия.
Ако просто спреш да импровизираш,
ще изсъхнеш като цвете. Така те харесвам.
Чу ли? Не импровизирам?
Каза, че ни свързва само групата и филето от цикория
от Атина до Валенсия. Боже. Свети…
А ти? - Аз?
Какво? - Харесваш ли някого?
Това е лудост. След Филип,
мислех, че за мен всичко е свършило.
Не знам. Всичко стана толкова бързо.
Да.
Има някой, който ми харесва.
Слушай. - Знам кой е.
Така ли? - По дяволите.
Кой? - Капитанът.
Не, не е капитанът. - Заклеваш ли се, че не е той?
Заклевам се. Не е капитанът.
Улисес е.
Рикардо, говорят за теб.
Тя те харесва, човече. - Спри.
Не искам да слушам повече.
Тихо, да не събудим детето.
Рикардо, слушай.
От друга страна, цял живот съм обичал една жена.
Не искам да прекарам още 20 години
без да намеря смелост да почукам на вратата й.
Рикардо, хайде, давай.
Добре. - Перфектно!
Трепериш.
Студено ли ти е?
Не, ядосана съм.
На 20 години съм и никой няма право да ме унижава така.
Дори баща ми.
Аз спя с Гамбоа, а не с целия екипаж.
Приеми го,
корабът е неговият дом и тук ще бъдем до края на живота си.
Не се шегувам.
За бащата…
никой не е достоен за дъщеря му.
Поискай одобрението на баща си.
Е, може би не е правилният човек,
но всеки има право сам да си блъска главата, нали?
Разбира се.
Не знам, може би…
Ако някой ден се блъснеш в стената
и имаш нужда някой да ти сложи лейкопласт,
обади ми се.
Аз ще съм тук, става ли?
Благодаря.
Слушай. Можем да издържим на свещ 10 минути,
а пък се крием зад децата си. - Добре, добре.
Може ли?
Добър вечер, Саломе. - Добър вечер.
С Рикардо се чудехме, дали да пийнем в клуба.
Сега? - Да, сега.
Някои от нас са на пост след вечерния час.
След 10 минути в клуба? - Добре.
Става ли? - Да, хайде.
Добре. - До скоро.
Какво да облека? - Не знам дали ще мога.
Изпих две приспивателни. - Само по половин бира, скъпа,
не си толкова стара. Какво да облека?
Ами ако са по пижами и чехли? - Така ли да отидем?
Не. Ще бъдем елегантни. - Например така? По нищо?
Хайде, събуди се. - Наистина не искам.
Сложи малко лак на косата си и отиваме.
Айно!
Ръката.
Нямам нищо против, но трябва да отида до тоалетната.
Айно.
По дяволите! - Съжалявам.
Съжалявам.
Какъв прекрасен плат.
Майко мила, те са там. - Облечени са, видя ли!
Да се откажем. - Откажем? Трябва да останем малко.
Здрасти. - Добър вечер.
Здрасти. - Е? Ще пийнете, нали?
Хулиан!
Спри. Дай на мен. - Какво?
Ще донеса отварачка от кухнята. - Добре.
Ще пусна малко музика
и да оставим настрана…
шамара!
Здравейте.
Бягай, шибан нещастник. - Какво е станало?
Какво е станало?
Това, че Айно се върна. - Така ли?
Да, и си говорихме в леглото. - Добре.
Той ме прегърна, докато спи. Целуна ме.
Чудесно. - По бузата!
Целуна ме по бузата.
Всичко се обърка.
Току-що се превърна в плюшено мече.
Само не казвай, че не е било хубаво.
Да… но сакатите се забавляват с приятели, мамка му.
Край. Приключваме. - Как ще приключим?
Нов план. Върни се и я целуни сега. - Не.
Да! Или утре ще си невидим.
Добре. - Давай.
По дяволите. Стъпих в локвата.
Майната й на локвата. - Какви отвратителни лайна.
Какво правиш тук?
Ако баща ми те види… - Това е единственото място,
на което баща ти не би ме търсил.
Може ли?
Здравей. - Здрасти.
Дано намери някаква модерна музика.
Искаш ли да намеря нещо? - Не.
Взех хапчета за сън.
Не знам защо те питам, но…
как да се извиня на дъщеря си, след като действах като идиот?
Опитвам се да бъда баща на ниво,
затова потъва кораба…
Хулия?
Хулия.
Извинявай.
Съжалявам, но нощем каютите на всички са еднакви.
Ще се завиеш с одеялото ако ти е студено, нали?
Улисес, къде? - Остави ме.
Чакай. Какво има? - Всичко свърши, Пити!
Щом иска да е с онзи идиот, добре. Няма да съм резервата на никого!
Саломе!
Какво става? Пияна ли е? - Не. Спи.
А ти какво правиш? - Не можахме да намерим диск и…
си говорехме. Обличам се и идвам. - Недей.
Не ли? - Забавлявай се, Хулиан.
Рикардо. - Продължавайте си.
Благодаря, Рикардо.
Татко.
Тя при нас ли ще спи?
Да, скъпа. При нас ще спи.
Завинаги ли?
Не, скъпа, само тази нощ, защото е много уморена.
Хайде, спи, вече е късно.
Спи. Завий се.
Така.
Татко. - Какво?
Не искаш ли да спи с нас завинаги?
Да, бих искал, скъпа, но нека си остане наша тайна.
Хайде, спи.
Завий се.
Или остави Айно,
или ще се събудиш в някой от тези сандъци.
Така ли?
И как ще ме навреш там ако ти е счупен крака?
Веднъж те предупредих. Този е вторият.
Трети път няма да има.
Имам добра и лоша новина за теб.
Добрата е, че сега Айно не ме интересува.
Лошата новина…
може да размисля.
Много добре.
Никога не заплашвай с оръжие ако няма да го използваш.
А хипопотамите?
Сложи го на първата маса, Барбуха.
Барбуха! - Какво става, по дяволите?
Корабът се движи.
Какво става? Добре ли сте?
Рикардо, какво е това? - Нивото се покачва и ще ни смаже.
Всички да напуснат каютите.
Незабавно всички вън от каютите! - Всички вън!
Всички вън от каютите!
Съберете се в клуба. Облечете спасителни жилетки.
Бързо!
Чакам ви след две минути в моята каюта.
Не бягайте. Останете спокойни.
Добавете към състоянието на морето и скоростта на вятъра!
Положението е следното.
Корабът е заседнал и приливът не може да ни измъкне.
Ако до 20 минути приливът не ни измъкне, ще се разцепим.
Може ли да мислим за пиене и чукане, докато кораба потъва?
Рикардо.
Добре. Корабът е балансиран.
Трюмът и тези две отделения са водонепропускливи.
Ако преразпределим теглото, ще можем да се освободим от скалата.
Не, Рикардо. Искам да кажа…
Налягането ще пробие тези две стени
и ще разцепи кораба. - Тези стени са носещи.
Боя се, че този път е прав.
Какво предлагаш? Какво, по дяволите да правя?
Моля ви! - Стига!
Успокойте се, става ли?
Капитанът е прав.
Корабът ще се задържи и с два наводнени отсека.
Добре.
Празните отделения ще отворят пукнатина в кораба отвътре.
Ако побързаме, ще успеем, преди да се наводнят, ясно?
Хайде, момчета, хайде, малко темпо.
Хайде, момчета, хайде. - Първо малките сандъци, нали?
Хайде, момчета, хайде.
Внимателно с горната част.
Внимателно там!
Всички да излязат от тук! Вън! - Хайде, на палубата!
Вън! Бързо! - Всички на палубата!
Капитане, чакайте. Не мога да мръдна.
Вземете го, моля ви. - Спокойно, синко, ще те извадя.
Чакайте, моля ви.
Готово.
Вратата! Вратата. Защо не се отваря?
Натисни!
Натисни. Силно. - Не мога да отворя оттук.
Опитай пак. - Откъде не се отваря?
Натисни силно! - Не се отваря!
Рикардо. Корпуса.
Ще издържи не повече от 5 минути. Невъзможно е.
Татко!
- Айно, нека мине малко време.
Дръпнете се от вратата! Ще опитам да отворя.
Направи всичко възможно, Улисес!
Улисес, спри!
Хулия. Ако разбием вратата, ще наводним целия трюм.
Няма да има надежда за никого.
Татко.
Там има циркуляр. Кажи му, че може да счупи вратата.
Какво, по дяволите правиш?
Рикардо…
По-добре 3, отколкото 40, нали?
Трябва да действаме бързо. - Какво означава "3"?
Капитане, отвори вратата, моля те.
Отвори вратата! Аз съм на двадесет. Трябва да има друго решение.
Моля те. - Татко.
Стига. - Не се тревожи, човече. Спокойно.
Улисес каза, че там има циркуляр и може да разбиете вратата.
Скъпа, ако го направим, всички ще умрем.
Няма да умрем. Ще вземем спасителните лодки.
Ти ме накара да дойда с Валерия, за да бъдем заедно, помниш ли?
Така че, изпълни обещанието си!
Излез! Отвори вратата, мамка му!
Съжалявам, пиленце, но нямаме друг избор.
Хайде, действай,
Не.
Недей.
Моля те. Моля те. Остави ни.
Не. - Остави ни, моля те.
Моля те. - Айно!
Моля те.
Предпочиташ да гладуваш ли?
Говорим за живота на трима души.
Живота на трима души, или всички.
Чухте капитана. - Чакай малко. Чухме.
Но там е Пити.
Какво ще стане с него? - Какво искаш да стане?
Или те, или ние. Не ни карай да се чувстваме виновни.
Става въпрос за живота на всички. Но затова…
Трябва да помислим. - Нищо не можем да направим!
Не можем да ги спасим.
Хулиан. Аз съм.
Моля те, кажи нещо.
Моля те. Хулиан, моля те.
Знам, че ме чуваш, моля те.
Трябва да помислим трезво.
Ако вятърът е от запад, 20 възела са достатъчни да вдигнем платната.
Господа, момент.
Има и друг начин да изведем кораба.
Ще го върнем обратно.
Възможно е.
Чакай, чакай. - Какво?
Спасени сме. - Какво искаш да кажеш?
Кислород, имаме кислород.
Можем да пробием корпуса…
да прекараме маркуч, докато пробием достатъчно голяма дупка.
Нали така, капитане?
Така е, нали? - Страхувам се, че не, синко.
Веднага след като отвориш дупка,
ще останем без захранване.
Няма да има време да направиш достатъчно голям отвор.
Какво казваш?
Съжалявам, синко.
Айно.
Тук съм, татко.
Айно.
Искам да се извиня за снощи.
Държах се като идиот.
Отнесох се лошо.
Вече не си дете.
Това няма значение, защото…
искам да ме обвиняваш хиляди пъти.
Защото ще сгреша хиляди пъти.
И искам да ме заключиш за това.
Искам да се караме, а после да искам прошка.
Сега трябва да се грижиш за сестра си.
Не й давай да плаче.
Кажи й, че съм отишъл да търся майка ви.
На един милион мили.
Така й казах.
Кажи й…
че ще закъснея.
Да не ме чака.
Аз ще ви чакам.
Ти луд ли си?
С насрещен вятър ще се счупи мачтата. Или ще се обърнем.
Това е единственият начин да се спасим, без да наводним трюма.
Ако позволим на капитана…
и Де ла Куадра… да се удавят там, всички ще умрем.
Можем да управляваме кораба без тях. - Не.
Не, защото утре може да си ти.
Или ти, или ти, или ти да останеш там.
Ако те умрат, ако оценим животите си,
ничий живот не би бил по-ценен.
Виж ни, Хулиан.
Колко време мина? Осемнадесет години?
Двадесет.
За мен бе голяма чест, Рикардо.
Майната му.
Хулиан. - Говори му.
Как си, синко?
Уплашен до смърт.
Ако има някакъв шанс да ги спасим, трябва да опитаме.
Достатъчно!
Решението е взето. - Не.
Днес са изборите. Демократично ще се реши кой е шефът.
Аз се кандидатирам.
Господа,
ето моя вот.
Баща ми казваше, че от мен няма никаква полза.
Вместо това… благодарение на мен все още има надежда.
Чудесно, момче. Чудесно.
Хулиан, хайде, кажи нещо.
Кажи ми, хайде, знам, че ме чуваш.
Моля те, Хулиан.
Моля те.
Хулиан, моля те.
Няма да отговориш? Или е време да си купиш цигари?
Саломе.
Веднъж ме попита…
защо съм напуснал къщата си.
Спомняш ли си? - Да.
Защото…
беше на майтап.
Знаеше ли?
Никога не съм я обичал, защото…
защото бях влюбен в теб.
Обичам те.
Аз също.
И още нещо.
Винаги ще те обичам.
Време е, малката ми. - Не…
Давай.
Капитанът е Улисес.
Трябва да побързаме. - Хайде.
Не работи.
Говори капитанът. В трюма няма ток, какво става?
Капитане, говори новият капитан на кораба.
Първата ми мисия е да ви спася.
Вилици, ще потанцуваме малко с вас.
Хайде, Улисес, хайде. - Наистина е твой син.
Давай, Улисес.
Стегни здраво. - Добре.
Паломарес. Кажи ми скоростта на вятъра.
Шестнадесет възела и се увеличава.
Разпънете платната. - Добре, чакай.
Изчакайте да отплаваме, имаме нужда от повече вятър.
Разбрано. Рамиро. - Да?
Пълен назад. - Добре.
Връщане.
Докторе, свободно ли е към кърмата? Не мога да видя нищо назад.
Свободно е.
Паломарес, скоростта на вятъра. - 20 възела и се увеличава.
Добре, чакай.
Двадесет възела.
Двадесет и два.
Двадесет и три!
Двадесет и четири възела. - Продължавайте момчета, хайде.
Двадесет и пет възела.
Двадесет и шест възела. - Сега! Издуй платната.
Сега!
Ако корабът не излезе веднага, ще потънем.
Спрете двигателя. - Не, не спирайте двигателите.
Добре върви, момчета.
Това ли е най-доброто, което можеш да направиш?
Улисес, за бога, какво чакаш?
Спри двигателя, Улисес. - Хайде…
Какво чакаш още?
Чакам ето това.
Човек с малко вяра.
Ние плаваме!
Получи се! - Управляваме!
Плаваме!
Спасени сме!
Спасени сме. - Чудесно, хлапе.
Спасени сме.
В следващия епизод: - Къде сме?
Защо компасът не показва север? - Не знам.
Може би се намираме в силна магнитна турбулентност.
Виж.
Ако този човек е там, значи има други кораби, нали?
Някой краде успокоителни. - Кой би го направил, по дяволите?
Помниш ли, че преди няколко дни щеше да убие баща ти?
Да, защото ти уби момче, кучи син!
Не ме гледай… и не ми говори.
"Има остров" "Има земя"
"Австралия я няма"
Ти си луда. Спри.
Оставете ме. - Баща ми е важен на кораба.
Какво е това, Хулия? Защо е тъмно в 9:15 сутринта?
Слънцето? - Няма земя, на която да живеем, но…
да няма слънце?
Превод: goranovab http//subs.sab.bz