Досега в Корабът.
Когато големите се събират в една стая и затварят вратата, те казват,
че имат работа, която не засяга деца. Но аз знам, че те имат тайни.
Знам също, че е невъзможно да скриеш една тайна.
Например ако татко ми е нервен, си гризе ноктите.
Ако Айноя хареса някое момче, тя постоянно го заглежда.
Мама ми е казвала, че е най-добре да нямам никакви тайни.
Да оставям вратата отворена,
и няма да ми се случи нищо лошо.
Надяваме се, че не високо е залято, трябва да има някъде суша.
Не знаем къде и в какво състояние,
не знаем дали ще е остров или континент,
но ще намерим земя.
И как ще го направите?
Чудесен план.
Да търсим парче земя, което не знаем къде е и има ли го изобщо.
Да обиколим 500 милиона кв км вода?
Колко дълго ще издържим, според вас професоре?
Не говорим за това.
За сега….
Трябваше да плаваме 2 месеца,
нямаме много запаси, после какво, да измрем от глад на проклетия кораб!?
Успокойте се, моля ви.
Тате, тате?
Какво правиш тук, скъпа?
Не трябва да влизаш тук, съкровище.
Това са неща, които не засягат децата.
Трябваше да ни кажете какво…. - Трябва да ни вярвате.
Не изпадайте в истерии сега.
Този кораб има система за дисимилация
Играете си на "Краят на света"? - Какъв край?
Кой ти каза за това, съкровище?
Чух ви, татко.
Главата на куклата ми се откъсна, тя няма да може да види края не света.
Храната няма да ни стигне.
Без плодове и зеленчуци след 2 месеца ще пламне епидемия на скорбут.
Това беше сполетяло Колумб, до колкото си спомням.
Ами ток? Пречистването на водата изисква ел. енергия?
Можем да се храним с водорасли,
пълни са с витамини и амоняк, ел. енергия ще взимаме
слънчевите панели. Имаме генератор.
Трябва да вярваме.
Да вярваме? Не сме ви опитни мишки.
Когато се качи на кораба, много добре знаеше за експеримента,
спаси себе си, а остави един куп трупове зад себе си.
Какво е "Трупове", татко?
Миличка, късно е вече, уморена си най-добре е да си лягаш.
Утре, на закуска ще ти разкажа за играта ни и за всичко останало.
Обещаваш ли? - Обещавам, слънчице.
Ето и главата на куклата ти е на мястото си,
така ще може да види края на света.
Дръпнете се! Назад!
Тишина!
Струва ми се, че всички вие забравихте нещо.
Това, че все още сме живи.
Сигурен съм, че има и други оцелели,
единственото, което ни трябва сега е единство.
Да се организираме малко,
и вашите сандъци докторе, трябва да ги отворим.
От днес, каютата ви - домът ви,
приятелите ви - вашето семейство.
Всички вие сте живи само защото сте на този кораб, не се оплаквайте.
Трябва да разберете, че сте живи, благодарение на чудо и, че
този 75 метров кораб е единственото място, на което можете да живеете.
Поне докато не намерим някаква суша,
сушата, за която ви обясни докторката.
Браво, отлична реч.
Не вярвам в нито дума.
Почакай, Рамиро.
Разотивайте се.
Бързо, всички.
Хайде де, не чухте ли капитана?
Добре ли си?
Превод от руски за p2pbg.com, kotaraka_eek
Приятно гледане!
КОРАБЪТ 4 епизод
Сандък 29: аудиокасети за запис и възпроизвеждане.
След това, сандък 30 ето го:
семена и 1 куб м земя.
Каква ирония, не знаят ли, че на кораба си имаме земя.
Снимай сандъка.
Папа. - Давай.
Капитане.
Исках да ви благодаря за подкрепата.
Ако мога да ви се отблагодаря…. - Ще можеш.
Обещах утре да разкажа на дъщеря си за всичко, което се случва тук.
И за това, че няма да се върне на училище,
че няма да има нови кукли.
Че, гаджето й никога няма да я закара до тях на мотора си.
Мисля, че всеки баща би се зарадвал, че никое момче,
няма да вози дъщеря му на мотор.
Капитане, Валерия ще го приеме най-леко от целия екипаж.
За децата всичко е възможно.
ПОДВОДЕН СВЯТ
Да видим сандък 31: неща от първа нужда.
Сандък 32: Няколко вида инфекции, в контролируема среда.
Това за какво ни е?
Биологическо оръжие!?
Това са най-често срещаните ваксини.
Сандък 32 е последния.
Не, не е.
Не може да има, в списъка са 32.
33-ият е подарък от министерството.
Да го отворим?
Капитане? - Не, не, не.
Нямам правомощия.
Сериозно? В затвора ли ще ни тикнат?
Отвори го.
Няма никъде земя? Какво ми обясняват?
Ние сме опитни зайчета и само да намеря обхват, ще ти го докажа.
Няма обхват, Рамиро.
Погледни ме! Това е истинска катастрофа.
За какво им е да ни лъжат? - Това е експеримент.
Записват ни.
Казват ни подобна глупост и ни следят как ще реагираме.
Искат да ни изследват, като мишки.
Така правят в Германия. Гледах го по телевизията!
Това не ти е "Биг Брадър"
Това е скапания край на света! - Не е, Пити.
Знаеш ли от къде знам? Гледах го, заедно с Пилар.
Сега няма обхват, но ако открия, ще ви докажа всичко.
И още нещо, обхват няма, за да не разберем, че това не е апокалипсиса.
Моето момиче е там, живо, сигурен съм и ще бъда с нея до гроб.
До гроб, братко!
Намери ли нещо или не? Какво е това, да го вземат дяволите?
Не знам. Не знам, не е в списъка.
Рикардо, да го изхвърлим зад борда! - Успокой се, Хулиан.
Има таймер, от къде знаеш, че не е бомба?
Стига паника, моля.
Това е научен проект, какъв идиот би оставил бомба?
Няма ли кой? Сериозно?
Никой не вярваше, че ускорителя на частици,
ще унищожи планетата, но се случи.
Хулиан!
Улисес, виждаш ли нещо?
Изглежда зле.
Но да не се паникьосваме.
Няма напрежение,
не виждам детонатор, не ми изглежда като бомба.
Знам със сигурност, че ще разберем какво е след 11 часа.
Имаме още време.
Капитане, имаме време!
Капитане,
щом е на борда,
значи е много важно за проекта.
Добре.
Давам ти 11 часа да разбереш какво е, след това, отива зад борда.
Рикардо, това е нещо лошо.
Бомба е.
Ако остане тук, ще стане Нова Година.
Остава тук! Ще я закрепим и няма да я доближаваме.
Снимай всичко, което е нужно и го проучи в каютата си.
Улисес,
Ще помагаш на Хулия, тази вечер. - Добре.
Капитане,
нямате ми доверие и за това ми оставихте "помощник"?
Не е доверието, докторе,
искам да съм спокоен.
Не се тревожи.
Снимайте, каквото ще снимате, че заключвам.
Не мога да спра да мисля за всичките ми познати.
Не знаем какво се е случило,
дали са се мъчили.
Какъв ужас.
Майка ми изпитваше ужас от водата,
не ме пускаше на плажа до 11 годишна.
Много хора загинаха,
но ние сме тук.
Баща ти беше прав,
цяло чудо е, че сме живи.
Вилма,
в твоето положение не е хубаво да пиеш толкова.
Паломарес, земята изчезна, остави ме намира.
Чудо ли е и това, че плаваме без храна, без нищо?
Вилма, ще имаш дете,
не губи надежда.
Трябва да благодарим на Бог за шанса. - Аз не мисля да Му благодаря.
Не съм го молила за нищо.
Няма да съм ви Дева Мария.
Не е ли това края на света?
Надявам се, че не е.
Тук е момчето, което харесвам и то ме харесва, също.
Трябва ли да се чувствам виновна за това?
Наистина ли вярваш в края на света? - Не знам.
Предполагам, че не, или да, не знам, Рамиро, всичко е много объркано.
Вярваш ли в нещо невъзможно?
От къде го взе?
Специален запас,
пазих го за особен случай.
И тъй като най-вероятно няма да стъпим на замята повече….
Вземи.
Искам да ти разкажа нещо.
Обещаваш ли да не казваш на никого?
Не ми пука,
не мисля да седя и да плача в кухнята си,
седяла съм си там и преди, беше си напълно нормален ден.
Сигурно звучи глупаво, но и за мен си е напълно нормален ден.
Ако не бяхме тук, а на сушата,
щяхме да се удавим.
Оставах ми 2 месеца до пенсия.
Нали казваше, че това ще е последната ти Коледа, прекарана тук.
Виж ни сега,
празнуваме Нова Година.
Естествено.
Не сме имали нито една авария, а сега изведнъж, края на света, смешно е.
Така,
да видим дали съм разбрал, всичко е лъжа и ти ще се върнеш при гаджето си?
Ще съм с нея до гроб, казах ти вече.
Добре щом ти ще си до гроб с Пилар, аз ще съм до гроб с Естела.
Искам да те помоля за услуга,
Естела си мисли, че това с морз е твоя работа.
Моя? Защо да е моя?
Не знам Рамиро, трябва да й кажем всичко,
за експеримента, за опитни зайчета, за Пилар.
Отиди при нея и й обясни това, след това остави на мен.
Пити, Естела ми е приятелка, искаш да скъсам с нея още преди срещата?
Това ще е грубо. - Знам.
За това да го направим бързо, ти си тръгваш и веднага идвам аз.
10 минути за теб и 10 минути за мен.
Мисля, че се сещам как ще стане.
Казаха ни, че можем да ядем водорасли.
Водорасли!
Мисля, че е гнусно да ядеш нещо, което е под краката ти.
Добър вечер. - Къде тръгна?
Може ли да поговоря с вас?
Знаете ли какво представлява ускорителя на частици?
Прибери се в каютата си.
Върви.
Хулиан, това е твоята каюта.
Ако искаш можеш да отидеш да си лягаш,
не мисля, че ти харесва много в моята каюта.
Не се притеснявай, докторе.
Скучно ми е когато спя,
охранителя не трябва да спи.
Добър вечер. Искам да поговоря с вас, докторе.
Ако не сте заети. - Не, влизай.
Какво правиш тук? Не, бомбата!
Не е бомбата, тя си е добре. За друго идвам.
Имаш ли презервативи? - Тихо, малката е тук.
За какво са ти?
Как да ти кажа, аз, Соломей.
Притеснявам се за приятелите си.
Вие сте си тук, но там, при нас, ситуацията се нажежава, става по-зле.
Нормално е. Всички са загубили семействата си.
А вие ни говорите за водорасли и за континенти.
Това, което е нужно на хората сега, вдъхновение,
аз лично много се вдъхновявам, след футбола разбира се,
когато съм влюбен.
Нямаме футболно игрище, но приятелка може да се намери.
Или русалка.
Майка ми винаги казваше, че любовта лекува всичко.
Всичко.
Ето, значи трябва да пламне искрата, да почувствам пърхане в корема.
Пити, това не става по команда,
трябва време.
10 минути, всичко, което ми трябва са 10 минути, но трябва всички да са там.
Няма да карам никого насила да ходи на среща.
Точно сега всички трябва да се съсредоточим и да работим,
да се запознаем с методите за оцеляване и с лекарствата,
а не да си играем на сватовници.
Може да е прав, докторе. - Моля?
По всичко личи, че ще останем дълго на този кораб,
нямаме друг вариант, освен да станем едно голямо семейство.
Има много хора, които не познавам,
а ми се иска да знам към кого мога да се обърна за съвет или за помощ,
кой иска да ме целуне.
Ами добре, направи го тогава. - Вие сте номер едно докторе.
Мерси.
Той е прав.
Ако всички бяха като теб. - Да.
Проклятие.
"Ти си виновна за всичко"
Някой на кораба не ви харесва много.
Какво правиш тук? - Айноя,
не мога да заспя.
Исках да ти се извиня, за бунта и за баща ти.
Това беше лудост. Не мога да спра да мисля за несъстоялата се среща.
Не се състоя, защото ти не дойде.
Спокойно,
някой идиот си няма работа.
Трябва да отида при сандъка. - Не, Хулия, забрави за него.
Забрави скапания проект, вече с нищо не може да ни помогне.
Няма нещо, което ще ме накара да спра да мисля за теб.
Не мога да си простя,
че те накарах да ме чакаш навън, сама. - Много ли ще се лъжете още?
Айноя,
разбирам те, ако не искаш да ме виждаш,
но ако можеш да ми простиш, ще те чакам на палубата.
Ако не дойдеш, оставям те намира.
Ако дойдеш,
това ще бъде втората ни първа среща.
Айноя, не.
Айноя, да.
Животът е много непредсказуем,
отиди.
Взимаме сандъка хвърляме го зад борда и забравяме за него,
така ще е най-добре, не знаем какво е това.
Не, трябва да разбера какво е. - Хулия, недей….
Трябва да разбера за какво е бил целия ми труд,
15 години се занимавам с този проект.
Сега милиарди хора умряха….
….трябва съм сигурна, че това не е бомба.
Защото ако е,
ще се хвърля заедно с нея, зад борда.
Спокойно.
Чуваш ли ме? Спокойно.
Най-после започнахме да се разбираме с баща ми,
всичко ще е наред.
Мерси.
Няма нищо.
Какво търсиш в раницата на дъщеря ми?
Хулиан, нямам, не са ми трябвали,
защо не попиташ сина си?
Моят син? - Да.
Как да го попитам да ми даде презервативи!?
Може би ти ще попиташ дъщеря си? - Какво?
Какво, мислиш, че не използва ли?
Изчезвай от тук!
Марш! Хулиан.
На борда имам бомба и 5 годишна дъщеря на, която обещах да обясня всичко,
утре сутринта. Трябва да й обясня какво става тук,
а също, че Барбуха ще е единственото дете, с което ще си играе.
Така че остави ме на мира и си върви.
Рикардо, съжалявам.
Много съжалявам.
Не знам какво ме прихвана,
всички са в траур, а аз презервативи.
Прости ми.
Сега можеш да си лягаш спокойно.
Хулиан, Хулиан. - Какво?
Защо не си ми казвал за Соломей?
По цял ден сме заедно.
Как не съм забелязал нещо?
Браво.
Тя е много добра, поздравления, Хулиан.
Най-после хубави новини.
Да го оставим за утре. Сега не ми се говори за това.
Не, хубавите новини не се оставят за утре.
Сега да намерим презервативи.
Ако ти трябва още нещо, само кажи.
Всички да стават.
Слушайте.
Извадете всичко от шкафовете си!
Веднага!
Ти можеш да си спиш.
Минаха 10 часа от както те целунах, тук на същото място.
И това беше най-хубавото, което ми се случвало на кораба.
Сложила си червило.
Саломея.
Лека нощ.
Къде тръгна с този сандък?
Ами ти?
Устните ти, с пемза ли си ги търкала?
Извинявай. - Не, готова съм, влизай ако искаш.
Влизай, няма проблем.
Мерси. - За нищо.
От 20 години не съм делила банята си с никого.
Другия път може да съберем креватите,
да спим като младоженци.
Добро утро. - Утро.
Влизам, ще се заключа, ако нямаш нищо против.
Видях я в тоалетната, Рикардо, в тоалетната с моя халат.
Държеше се така все едно сме женени с години.
Хулиан, успокой се. - Да вървим.
Така ли бяхте с Мариса? - Да.
Така ли? Кога, след сватбата?
Прекарахме само една нощ заедно. Една.
Тя вече се нанесе и четката за зъби си донесе даже.
Това не е нормално, изпихме по чаша вино, а тя започна да строи гнездо?
Какви гнезда? Какви семейства? Това е само четка за зъби.
Не искам никакви четки, никакви жени, нищо в банята си.
Няма да живея с жена. Няма.
Много е сложно за мен.
Саломея е единак в менопауза.
Хулиан, погледни, Валерия е ето там, чака ме.
Още се чудя какво ще й обяснявам, престани с твоите глупости,
намери Хулия и виж какво е научила за онази бомба.
Ако не е разбрала нищо ново, ще изхвърлим тази проклетия в морето.
Добър ден. Среща за 10 минути.
Разбрал съм се с доктор Уилсон, трябва да се приготвя.
Тренираш? Не ти ли казаха да спазваш графика?
Не ме закачай, Пити.
Ще ми кажеш ли как успя да убедиш доктора да ти разреши тази глупост?
Вилма, преди два дни това щеше да е тъпа задявка,
но днес имаме морално задължение да променим нещо.
Защото от нас се очаква да построим нов свят. Как иначе да се опознаем?
Ти си непоправим идиот.
Ти наистина нищо не разбираш.
Разбирам, че сега не ти е до любов,
но искам да знаеш едно. Това дете не ти дава право да се държиш така.
Изчезвай! Ако и другите са като теб, по-добре всички да се удавим.
Излизай, по-живо!
Задължително е! По-добре е да дойдеш и ти!
Слушай ме, захарче.
Понякога в живота се случват неща,
които са трудни за обяснение. Като онази буря преди няколко дни.
Тя беше много силна,
толкова силна,
че стигна до брега….
Като онази дето ти отвя чадъра ли?
Да, точно такава.
Исках да ти кажа, че след като е стигнала брега,
къщата ни, училището и всичко останало вече го няма.
Къде е мама тогава?
Скъпа, знаеш ли какво е катастрофа?
Катастрофа е….
….главата на куклата ти падна,
и сега не може да ни чуе какво си говорим.
Може ли да ни чуе? Не.
Сега като е без глава не можем да й разкажем историята за края на света.
Каква е тази история? - Татко разказал ли си й историята?
Още не.
Добре, значи,
Преди време,
Една зла вещица решила да унищожи света,
направила магия и светът се наводнил.
Хората се превърнали в риби,
всички, освен нас, защото татко ни скри на кораба си
и вещицата не ни е видяла.
Как можем да развалим магията на вещицата, татко?
Сигурно като целунем рибите?
Не, миличка, не.
Нищо не можем да направим, за да развалим магията й.
Тази магия….
може да се отмени само с магически заклинания.
Но докато ги намерим, ще трябва да останем тук, на кораба.
Разбра ли? - Да.
Ето, оправих куклата ти.
Мерси. - Няма ли да ме целунеш?
Малко гъделичкане? - Оставете ме.
Добре. - Свърши ли със закуската?
Почти. - Почти…
….отивай да си измиеш зъбите.
Татко, трябва да търсим магическото заклинание.
Барбуха, недей, това са хора.
Рикардо, сандъка е изчезнал.
Как така? - Някой е разбил вратата и го е взел.
На борда е извършен грабеж.
Става дума за сандък на министерството,
сандък номер 33.
Висок около половин метър.
Не знаем кой го е направил и защо.
И за какво му е този сандък,
но в ръцете си държи опасен предмет,
който може да застраши безопасността и на кораба
и на всички нас.
Трябва да го открием възможно най-бързо.
Много е вероятно на планетата да няма суша, но на този кораб има правила
които трябва да спазвате. Няма да допусна такова безобразие.
Моля ви, ако някой знае нещо да вдигне ръка.
Никой не знае нищо?
Никой? Сериозно?
В 11 часа ще имаме още една среща,
надявам се до тогава да знаем повече.
Това беше всичко.
Какво чакаш, Рикардо, откраднаха бомба, а ти се правиш на глупак.
А какво трябва да направя? Да претърся кораба?
Не, не е нужно, няма да го скрият в каютите.
Помисли малко, кой не беше на събранието?
Докторе... - Извинете ме, докторе.
Може ли да продължим събранието, да кажем за,
нещо разтоварващо, да се опознаем,
мисля, че всички сме много напрегнати.
Мога ли да ви поканя на среща, госпожице Хулия?
Не.
Не, нали ти ще си отговорникът на събранието.
Какво ще кажеш?
Гамбоа, точно.
Веднъж вече се вдигна срещу теб. Кой друг би могъл да го стори?
Да се самоубие, добре, но да убие всички останали с него няма да стане.
Не можем да го контролираме.
Но този път не е въоръжен. - Да вървим!
Трябва ми още половин час. - Ще стоя тук, до теб, става ли?
Улисес! Улисес!
Сандъкът, който носеше снощи, този ли е, който баща ми търси?
Трябва да му кажеш. - Не мога.
Защо? - Да кажем, че си имам причини.
Заради твоите причини обвиняват невинен човек,
мислят, че е Гамбоа, ако ти не им кажеш, аз ще го направя.
Да претърсим.
Защо не почукахте? Ако се преобличам?
Сигурна ли си, че си на правилната страна?
Мисля, че не си.
Давам ти възможност да спреш да си клюкарка.
Къде е? - Човек ли е или животно?
Прасето към кои спада?
Сандъкът на министерството?
Къде си го скрил? - Какво има в този сандък?
Какво има в този сандък? - Нищо.
Казвай къде е или ще те размажа!
Събранието започва след 10 минути,
ако не ми вярваш, засечи ги.
Тогава ще кажа всичко.
Първо искам да ти кажа, че разговора ни може да се записва.
Имам добри новини, светът не е изчезнал.
Това е експеримент. Помисли.
Казват ни, че това е краят на света, и наблюдават реакцията ни.
Една кока-кола моля.
Не разбирам какво говориш, не чу ли записа от самолета?
Няма нищо, само вода. - Престани,
всеки може да направи такъв запис.
Семейството ти е живо, както и моето.
Пилар също. Всички са добре.
Влюбен съм в нея, Естела...
...не в теб.
Нямаш ли среща? - Не, не искам да опознавам никого.
Сигурно е от годините. Като остареем се променяме.
Съжалявам.
Използвай последния си шанс, давай гълъбче.
Как мина? - Добре.
Сега си ти.
Здравей, азиатче. - Здрасти Пити.
Мислиш ли, че морето е романтично?
Исках да те развеселя.
Добре, сега... аз бях.
Ти ли беше?
Идеята с опознаването също.
Сигурни ли сте, че е откраднат?
Може да сте го оставили някъде и да не помните?
Започваш да забравяш с годините.
Питам те за последно!
Къде е сандъкът?
Питаш го за последно вече шест пъти. - Ще ми помогнеш ли, тогава?
Да го изтезавам? - Добра идея.
С удоволствие ще го направя. Времето лети, Рикардо.
Сега ще се разберем веднъж завинаги.
Къде е сандъка?
Хулиан! - Разреши ми да му гръмна главата?
Ако не го направя този тип винаги ще ни тормози.
Всички ще си отдъхнем ако го направя.
Татко.
Не е той. - Какво?
Кой е тогава?
Айноя! Айноя, кой е тогава?
Кажи ми веднага! Кой беше? - Улисес.
Улисес е виновен.
Трябва да разбера какво е това, за какво е този брояч.
Ако е бомба трябва да знаем.
Много съм чувствителен и не говоря глупости през цялото време.
Трябва да свикваш с всичко, Естела.
Животът на кораба, без мобилни, без интернет,
всичко.
Не виждам изход от това,
искам да кажа,
рано или късно трябва да намерим партньор в живота.
С който да сме заедно и да се обичаме.
Пити...
...искаш да спиш с мен.
Направи всичко това заради мен,
но не е като да излезеш с лодка в океана,
за да кажеш на някого, че го обичаш.
Не знам, сигурно все от някъде се започва.
Времето изтече,
запомнете какво сте казали и сменете партньора.
Хайде, живо.
Всичко е в името на любовта.
Или се сменявайте или ще ви дисквалифицирам. Това са правилата!
Какви правила, Барбуха? Аз измислих тази среща.
Да, но аз съм отговорник.
Избирай, смяна или червен картон и изчезваш.
И по-бързо,
ето там, седи само момиче. Отивай.
След 10 минути ще ти отговоря.
Давай, давай...
Дева Мария... Шегичка.
Лошо, лошо!
Улисес! Идваш с нас.
Тръгвай, не ме засрамвай.
Започваш пак,
пак ти.
Сядай тук. - Не мога сега, жено.
Ах да те...
Какво има? - Засичай 5 минути.
Това не беше баща ми.
Главата ми не го побира.
Чакай.
Сам съм си виновен, аз пръв му се опълчих,
организирах бунта.
Ако съм неговото място, сам на себе си не бих повярвал.
Да, но той е капитан на кораба,
Не може да изтезава хората.
Какво си мисли, че ще превърне кораба в полицейски участък?
Слушай,
още с първата ни среща не се разбирахме с него.
Не вярвам, че ще мога да променя това.
За това по-добре не се бъркай.
Не, защо? Това не е справедливо.
Знам, че не е, за това ти казвам да стоиш на страна.
Не ме интересуват ничии проблеми.
Животът си е мой.
Какъв човек си, вместо да защитаваш сина си го обвиняваш?
Знаех, че не струваш, но снощи,
сигурно виното ме е хванало.
Помислих си, че след 15 години с теб на този кораб,
никой не те познава по-добре от мен.
Реших, че между нас има нещо,
но съм се лъгала.
Знаеш ли какво?
Аз се разбирам с всички на този кораб, а ти с никого. Нямаш сърце.
Като парче лед си, ако някой се доближи до теб, усеща само студ.
Нищожество.
Пожелавам ти да намериш някога място,
на което няма жени в менопауза.
Погледни.
Всичко свърши. Изчезвай!
Изчезвай! Да те няма!
Забавихме се, баща ти сигурно ще се зачуди къде си.
Може да отидеш до машинното и да провериш какво прави.
Ще видиш
че сега си има по-важна работа от това, да се тревожи за мен.
Не се тревожи, няма да забележи.
Не знам за какво го направи, но не беше честно.
Преди 15 минути изтезавахме друг,
сега мен. Вече два пъти. Това честно ли е?
Честно ли е?
Слушай ме сине, това не е игра нали знаеш, че може да гръмне.
На борда ли е още? - Не знам къде е бомбата.
Не съм я откраднал, вие си го измислихте.
Той ми е син. - Син? Открадна бомба.
Може да претърсим кораба, все още имаме време.
Ако всички се включат ще я намерим. - Ако не успеем.
Ще гръмне и всички ще умрем.
Единственият шанс да оцелеем,
е този кораб.
Трябва да разбера какво е.
Трябва да се уверя, че не е бомба.
Времето ни изтича. Да ти разкажа ли виц? Не се сещам друго да ти кажа.
Ще ми трябват само 5 секунди.
Смяна! Последен шанс да намерите любовта.
Беше ми приятно. - Искам да направя аборт.
Смяна!
Хайде, Пити, можеш да отидеш за кола.
Барбуха, спри веднага.
Дай ми червен картон, все ми е едно.
Да знаеш, че това не е по правилата.
Махни се Барбуха. Изчезвай!
Преди катастрофата не бях момиче за пример и сега не съм,
родителите не знаеха нищо нито за мен нито за бащата на детето.
Но имаше паркове,
имаше коледни елхи,
имаше и други деца.
Не знам ако сушата си беше останала на мястото,
но сега, не искам това дете.
Какво му е на кораба, Вилма?
Нещо не ти харесва?
Защото няма къде да отидем.
Тук няма храна,
нито мляко.
Скоро ще започнем да се разболяваме и да умираме.
Не искам детето ми да живее така.
Не, Вилма, чуй ме.
Това е експеримент, изследват ни.
Сигурен съм, че земята си е наред. - Защо не ме заведат в болница?
Мислиш, че ще ме оставят да умра, заради експеримента?
Рамиро лесно е да вярваш в това,
че Пилар е жива.
Естела те омагьоса след 5 минути с нея.
Не съм от тези, които можеш лесно да заблудиш.
Това дете е грешка.
Почакай.
Сега е мой ред.
Улисес, кажи къде я скри?
Мъртъв е! - Хулиан?
Какво искаш? - Не е мъртъв.
Какво правите? Пуснете го!
Къде е сандъкът?
При мен, аз го помолих да ми го донесе.
Трябваше да разбера какво е.
Направих грешка обаче, прерязах грешния кабел и времето почти изтече.
Колко време има? - 5 минути, 4...
...в каютата ми.
Хулиан, отиваме при сандъка.
Брат ми загина в автомобилна катастрофа, когато бях на 10,
баща ми се опитваше да го преживее,
майка ми спря да говори, по цял ден лежеше и не мърдаше.
Домът ми потъна в тишина.
Нито звук от никъде, нито музика нито телевизия, нищо.
Така продължи 15 години. - Мислех, че моят живот е гаден.
Казвам ти, моят беше ад. Ад.
Паркове, Коледа, филми, шампионска лига.
Знаеш ли защо? Родителите ми не направиха нищо,
за да ме направят щастлив.
Краят на света е, давай.
Трябва да намерим нещо хубаво в това, че сме тук.
Знаеш ли защо?
Това дете не трябва да усеща липсата ти,
ще му помогнеш да види живота от хубавата страна.
От теб зависи.
Само от теб.
Бързо, хвани го от другата страна.
Не така, завърти го. - По-леко не мога толкова бързо.
Завърти го, още малко.
По-бързо. - Не мога.
Остави го. Да се махаме.
Хулиан, остави го. - Какво?
Няма да можем Хулиан.
Татко?
Плачеш ли? - Не, захарче.
Носехме този сандък и чичо Хулиан
го изпусна на крака ми.
Но вече ми мина, остани с мен малко.
Намерих вълшебното заклинание,
в тази книжка, едно момиче е омагьосано.
Ще подейства само ако го кажеш два пъти.
"Вещица има, вещица няма, злата вещица тъне в забрава."
Ще ми подадеш ли ръка? - Разбира се.
Хвани ме за ръката, Хулиан.
Трябва да затвориш очи, иначе не действа.
"Вещица има, вещица няма,
тъне злата вещица в забрава."
Подейства, захарче, отвори очи.
Любимата песен на мен и Пилар.
Каза, че всичко е възможно,
ето ме тук,
и вече съм в историята. Ще се видим на сушата, скъпа.
Фалшива тревога.
Когато решиш, че по-зле няма на къде,
винаги става нещо.
Капитане,
мисля, че знам какво беше това,
нещо като предавател,
показва, че сигналът е изпратен.
Използваха го за специални цели,
за да знаят къде сме.
Може да изпрати сигнал?
До къде?
Не знам.
Коя си ти, Хулия?
Тази Хулия, която може да стане пример за дъщеря ми
или тази, която лъже, краде и мачка
всеки един, който застане на пътя й.
Коя от двете си?
В следващия епизод.