Досега в Корабът.
Мама често ми разказваше една приказка, за едно безстрашно момче,
на име Хуан.
Хуан бил толкова смел, че не се страхувал
нито от призраци, нито от чудовища.
Винаги съм знаела, че това е само приказка и, че безстрашни хора няма.
Страховете на хората са толкова, колкото и самите хора, че и повече.
Страх те е да не загубиш това, което имаш,
нищо, че понякога за другите изглежда нищожно.
Страх, да говориш с момчето, което харесваш.
Страх, да не можеш да изразиш правилно, нещо много важно.
Страх от чудовищата, които живеят в шкафа.
Можеш да се пребориш със страха,
само като го погледнеш право в очите.
Сега как да кажем на студентите,
че семействата им, близки, приятели,
всички са изчезнали?
Много ми е мъчно за всички.
Ти, кого загуби?
Майка ми,
и четирите си деца.
А ти?
Всички, които обичам са на този кораб.
Късметлия.
Не трябва да казваме на децата, какво се е случило,
няма да допусна това. Ще ги съсипе духовно.
Това, че ги няма Европа и Африка, не значи, че и другите са изчезнали.
Има надежда.
Наистина ли мислиш така? - Нали съм капитан,
трябва да вярвам.
Кафе, капитане.
Ти искаш ли?
Не, мерси. Ще тръгвам имам часове. Но при тези обстоятелства, не знам.
Всички на кораба трябва да се държим така, все едно нищо не е станало.
Няма да казваме на никого, поне докато не видим някаква надежда.
Някаква цел, иначе всички ще се побъркаме.
Карибите, Америка може да са си на мястото.
Ще насоча кораба към тях.
Кариби, Аконкагуа, Мачу-Пикчу. Където кажеш.
Мислиш, че сателитната снимка е невярна?
Ще проверя пак, ако искаш.
Но два континента да изчезнат просто така!?
Вярваш ли в тази простотия с черната дупка?
Ти не вярваш ли? - Вярвам в това, което виждам.
Ето, метал, твърд, студен, усещам го, това тук, найлон вижда се.
Вятъра, влажен въздух заради бурята.
Но не усещам края на света, не го помирисвам, не го виждам.
Да вървим.
Какво беше това?
Добре ли сте?
Превод от руски за p2pbg.com, kotaraka_eek
Приятно гледане!
КОРАБЪТ 3 епизод
Това излиза извън контрол, ще ни трябва помощ.
Слушай, Хулиан.
Не искам някой да види катастрофата,
никой на борда на "Полярна звезда" да не излиза от каютата си, ясно?
Хулиан, никой.
Заключи изхода към палубата, повтарям: заключи изхода към палубата.
И още нещо, обиколи каютите и кажи на всички, че им е забранено да излизат.
До второ нареждане, ясно!
Какво се случи?
Пътнически самолет се разби пред нас.
Отиваме към мястото, може да има оцелели.
Но ако е пътнически,
сигурно има много хора,
жени, деца.
Капитане?
ПРИЗРАКЪТ НА ПИРАТА
Капитане?
Рикардо недей! - Може да има оцелели.
Да не си луд, самолетът падна от 8 км височина.
Сигурно всички са на дъното вече.
Не можем да им помогнем, Рикардо, нищо не можем да направим.
Случват се много страни неща,
първо онзи психо, сега ни заключиха.
Нещо не е наред. Ако греша, защо не можем да излизаме?
Защото момичетата са горе, успокой се.
Това е за теб, попе.
Точка, тире...
Точка, точка, тире,
точка, точка, точка...
"Попът ни ще е щастлив, даже седнал и на крив"
Благодаря ви, благодаря.
Поетът на 7-те морета, така ме наричат.
Тихо.
Момичетата си говорят.
Симпатичен, добър с чувство за хумор,
уникален е. - Да, това е ясно,
но забрави нещо,
излезе с лодка насред буря,
за да каже на гаджето си, че я обича.
Пити, не подслушвай личните разговори.
Стига бе попе, това да не ти е тайната вечеря.
Слез на земята, Естела, забрави за Рамиро,
зает е, точка.
Естeла говори, тя е толкова готина.
Избий си го от главата, тя е мило момиче, а ти самотна маймуна.
Никога няма да сте заедно.
Какво? Какво каза, аз също мога да съм романтичен.
Сетих се, искаш я за себе си, нали? - Никого не искам,
имам си Пилар и ще съм с нея до гроб. - Да бе, знам.
Спрете с този цирк.
Американски авиолинии.
Това е странно.
Ъгълът, под който падна самолетът, много е странен.
Докторката може да е права,
нещо странно се случва тук,
на планетата.
Рикардо, не вярвам много на природата,
от 20 години изпълнявам заповедите ти,
правя всичко, което ми кажеш.
Ако ми кажеш, че само ние сме живи, на планетата, ще ти повярвам.
Какво мислиш?
Мисля, че светът свършва.
Не заповядах ли, никой да не излиза на палубата?
Кое точно не разбрахте?
Капитане имаме сигнал от самолет.
Здравей. - Здрасти, извинявай.
Не можем да излизаме на палубата,
до второ нареждане.
Помощникът на баща ми ме помоли, да информирам всички.
Аз не съм "Всички"
и учител не съм, баща ти ме уволни.
За това, когато стигнем пристанището, ще напусна кораба.
За какво те уволни?
За случката с Пити?
Вярно е, че прекали малко, но не може да те уволни за това.
Да, за това ме уволни.
Това не е работа на децата, да се занимават с това.
Живях 6 години,
при Сервантес, преди да попадна на този кораб.
Вече е време да се върна към обществото.
Вече не съм ти учител.
Вече не.
Какви са тези звуци?
Имат някаква последователност.
Това е Морз.
Ето там, чува се от тръбата.
Морз?
Кой ще се опитва да говори по морзовата азбука?
Това е метод от миналия век. - Нали сме на кораб.
Много мило, любовно признание, чуй какво е написал.
"Естела, най-хубавото нещо в това пътешествие - си ти, харесвам те.
Какво ще кажеш? - Нищо.
Ти каза, че момчето, което харесвам е заето, нали?
Естела той те харесва.
Ако искаш да останеш да преподаваш, мога да поговоря с баща си.
Не искаш?
Баща ти ме постави на мястото ми.
Ако бях на негово място, щях да направя същото.
Беше бесен.
Но има нещо, което ще вбеси мен.
Кое е то?
Ще загубя възможността да те опозная.
Исках да те опозная по-добре докато сме на кораба и в часовете.
Но не е писано да се случи.
Трябва да тръгвам.
Но имам още една нощ тук, преди това.
Дали дъщерята на капитана ще иска да вечеря с най-лошия на света?
Може би.
Точно сега трябва да тръгвам,
да кажа и на останалите.
В обратната посока съм.
Това е сигнал от транспондера им.
Използва се, за да могат да открият черните кутии,
и за регистриране на самолети.
Всичко е записано,
От къде е излетял, накъде и защо е паднал в морето,
черната кутия може да ни помогне да разберем какво се е случило.
Как точно ще ни помогне?
Трябва да има записи на звуци в самолета, разговори с други самолети,
разговори с летищата, скорост, посока, всичко.
Капитане, трябва да намерим тази черна кутия.
Можем да разберем дали Америка е още там, където беше.
Добро утро, дами.
Добро утро! - Не поздравявате ли сутрин?
Понякога. - От това зависи как ще мине денят ви.
Добро утро. - Добро утро.
Това са нещата на Рамиро. Книгата, която е най-отгоре,
виждала съм я в библиотеката, това е морзовия код.
Значи Рамиро е бил.
Каза, че ме харесва. - Къде тръгна?
Отивам да поговоря с него. - Недей, ще развалиш всичко.
Бръмбари ли имаш в главата?
Слушай, момчетата понякога са много по-изобретателни от нас.
Имат си свои номера, така да се каже.
Може просто да е ядосан на гаджето си.
Не можеш веднага да му скочиш на врата,
трябва да се правиш на сляпа.
Ако не се дърпаш малко, ще загуби интерес,
и тогава няма да имаш никакъв шанс.
Разбра ли?
Трябва да приготвим цялата водолазна техника, която имаме,
трябва да се гмурнем за черната кутия.
Рикардо, останките на самолета са на 90 м.
Много е опасно. - Да, освен това
онази риба, която изобщо не трябва да е тук,
щом тя е напуснала дома си, значи всичко се е променило.
Не може да продължава така, трябва да разберем има ли някъде суша.
За това ще се гмурнем, ако трябва, и на 200м аз и ти, Хулиан, заедно.
На 200м аз и ти, Хулиан, заедно. С мен ли си?
Разбира се.
Но ще се гмурна сам, ти не можеш да дойдеш с мен,
корабът не може да остане без капитан.
Едва ли ще се справя сам, трябва някой да дойде с мен
Не мога да моля никого за това. Повечето не са се гмуркали никога,
за това, единствения подходящ, според мен,
синът ти,
Татко, има призрак, на кораба.
Къде бяхте?
Преговаряхме уроците.
Вилма!?
Какво ти е?
Какво й е? - Лошо ли ти е?
Какво? - Нищо.
Почивката ти свърши,
сега ще видим на какво си способен.
Щом казваш.
Със сигурност беше призрак,
извика и след това корабът се разклати.
Дошъл е за дъщеря ми?
Този кораб е специален,
никакви призраци не могат да се качат на него.
Не е вярно! Мама ми е разказвала,
това са призраците на пирати, умрели в бой,
сега те обитават корабите.
А да, пиратските призраци, забравих за тях.
Знаеш ли кой е убил тези пирати? - Не.
Капитанът, когато го видят, бягат.
Ако пак видиш призрак, кажи му, че си дъщеря на капитана и той ще избяга.
Разбра ли ме? - Разбрано.
Тате, мама призрак ли е сега?
Защо питаш?
Умрелите пирати стават призраци,
мама е мъртва, значи и тя е призрак.
Не, майките не стават призраци,
те отиват на едно прекрасно място, от, където наблюдават децата си
и ги предпазват. - Значи мама ни наблюдава сега?
Да, винаги и ни пази, мен, теб и татко.
Щом е така, значи е видяла, че съм се напикала в леглото си?
Видяла те е.
Мерси за помощта. - За нищо, нали ми е сестра.
Много е гадно, защо не можем да излизаме на палубата?
Нищо важно, просто стойте вътре.
Трябва да тръгвам, наглеждай сестра си. Благодаря ти.
Нормално е да ти прилошава,
в морето сме.
Това е най-малкото, което може да ти се случи,
не се притеснявай.
Бременна съм, Паломарес.
Ще имам дете.
Бременна?
Момче или момиче? Или е рано да се каже?
Нормално е когато си бременна да ти става лошо.
Нали знаеш, гадене, повръщане, такива неща.
Знам, но не е нормално да го загубя, а усещам, че го губя.
Спокойно.
Вилма. Спокойно.
Няма да го загубиш,
когато спрем на някое пристанище, ще те заведа в болницата. Обещавам.
Няма да се успокоя, докато не се уверя, че ти и детето сте добре.
Обещавам.
Пак ли си тук?
Какво й се случило? - Припадна.
Сигурно защото е бременна.
Какво е това? - Пиратски призрак,
но не може да ме уплаши.
Знам как да го изгоня.
Пиратски призрак, татко ми е капитан,
махай се! Махай се от тук!
Няма го, да си вървим.
Здравей. - Здрасти.
Преди няколко дни ти ми даде този учебен план.
Улисес, сега ще работиш заедно с нас.
Добре.
Значи си с нас.
Сериозно? Съгласен ли си татко?
Вдигни си дясната ръка. - Само да ти кажа...
Вдигни я!
Заклеваш ли си да не се откажеш от решението си
и да запазиш в тайна всичко, което ще чуеш в тази стая?
Аз, Улисес Гармендия,
син на Мария Кармен Гармендия,
баща, неизвестен до преди 48 часа, в момента още не знае дали ми е баща.
Детенце, престани с тези глупости.
Нужен си ни.
Ако искаш да помогнеш, трябва да се отнасяш много сериозно към всичко.
Ясно?
Заклевам се!
Заклевам се да пазя тайната, капитане.
Тайната е,
че част от планетата ни, вече не съществува.
Много ме боли.
Мисля си, че нещо не е наред.
Във всичко се съмнявам.
Може да си е само силна болка.
Майка ми е казвала,
че по време на всичките си, 4 бременности, постоянно я е боляло,
но всички сме се родили здрави.
Два инженера, адвокат и аз, свещеник.
Сплотено семейство.
Всички сме здрави.
Всичко ще е наред. - Да.
Нещо не е наред?
Ще ти дам болкоуспокояващи.
Добре. - Не трябва да се движиш, не ставай,
не се обръщай.
Стой напълно неподвижно. - Напълно неподвижна? На кораб!?
Как да не мърдам, Хулия?
Спокойно, тук съм.
Ако имаш нужда от нещо съм тук.
Скоро ще сме на пристанището, ще те види лекар.
Да.
Къде си, пиратски призрак?
Здравей. - Здравей.
Шиеш?
Да, но не се получава.
Шия костюм. Ще кажеш ли на капитана?
Не знам,
ако му кажа, че просто ще вечерям ще е по-добре.
Тогава ще е среща.
Да. Условна среща.
Среща без мотоциклети,
без наркотици,
без щуротии,
в 11 ме изпращаш до каютата ми, като принцеса.
Добре?
Среща след 2 часа. - Ще ми се сторят 2 дни.
Черната кутия е някъде на 90 метра дълбочина.
Може да е записала нещо, което ще ни е от полза,
да разберем какво се е случило.
Какво е останало от света след взрива на ускорителя на частици.
За идиот ли ме мислите?
Щеше да е добре да си прав.
Да видим, как могат да изчезнат два континента!?
Това тест ли е?
Искате да видите дали умея да се гмуркам.
Улисес, слушай.
Независимо дали вярваш или не,
трябва ни човек, който да рискува живота си за тази мисия.
Мога ли да разчитам на теб?
Разбира се, че да, капитане.
Още нещо,
трябва ни дневник на гмурканията ти. - К'во?
Слушай. Гмуркане на 90 метра,
не е шега работа, там долу може да има всичко,
трябва да сме заедно и да изпълняваш безпрекословно заповедите ми.
Ясно? - Ясно.
Ще се гмурнете довечера. Свободен си.
Моряк.
Капитане? Елате в лекарския кабинет.
Имам сериозни проблеми с един студент.
Пак морз, писна ми от теб. - Не съм аз, Рамиро.
Това е Естела, бързо.
Така: тире, точка, точка, тире, тире, тире,
точка, тире,
тире, тире, тире, точка, точка, точка.
Харесва ме.
Нали ти казах, винаги постигам своето. Аз съм Морз.
Ще получа медал за тирета и точки.
Знаех си.
Къде тръгна? Как къде? Да й отговоря.
Не бързай.
Чакай малко, моля те, чакай.
Когато имах нужда Естела дойде с мен, на лодката.
Длъжен съм й, няма да ти позволя да си поиграеш с нея и да я зарежеш.
Рамиро, аз съм идиота с дъвката, корабния шут.
Цял живот това правя, идиотщини.
Всичките 16 години,
шут и идиот.
Сега се появи момиче, което не гледа на мен,
като на шут и идиот.
Естела значи много за мен.
Не мисля да изпускам този шанс. Моля те.
Трябва да я поканиш на вечеря.
Дай на мен.
В 21:00 в столовата?
Да.
Имам среща, Рамиро!
Това е някаква глупост.
Знам този код: Обичам те, обичам те.
Не спира.
Невероятно.
Обичам те, обичам те... до безкрай.
Как е тя?
И тя и детето й са в опасност.
Ако получи кръвоизлив може да загуби детето, даже да умре.
С тази апаратура... - Докторе,
Няма да можем да я заведем в болница,
разчитаме на вас, направете каквото можете, за да ги спасите.
Капитан?
След няколко часа сме в пристанището, от там ще ч заведем в болницата.
Не можем да отидем в пристанището.
Ако искаш да помогнеш на Вилма, бъди до нея.
Разбира се, че искам да й помогна.
За това ще я закарам в болница, когато пристигнем.
Защо не можем да спрем, капитане? - Не е твоя работа.
Докторката каза, че може да умрат и двамата, трябва й болница.
Не викай.
Откачи ли? Да повикаме хеликоптер или бреговата охрана.
Прибери се в каютата си ако не искаш да те заключа.
Да не си глух. Говоря за живота на Вилма и този на детето й,
настоявам веднага да направите нещо! - Не съм Господ!
Аз съм капитан, аз решавам какво ще правим. Не ти. Не Бог.
Разбра ли ме?
След 10 минути в машинното...
Какво ти е, Рикардо?
Самолет се разби до кораба ни,
всички ме питат кога ще пристигнем и защо не могат да излизат.
Не знам какво да им отговоря, сателита показва, че всичко е под водата.
А ти си паднал на колене...
...и се молиш.
Да, мисля, че е правилно да питаме Бог.
След 10 минути в машинното.
Събрание в машинното, а?
Капитанът не знае нали, ще закъсате здраво.
Нали?
Ще се видим там.
На ваша страна съм.
Да кажем на Айноя? - Дъщерята на капитана?
Баща й е, по-добре да не знае.
Чакаш принца ли? - Да.
Рамиро не ти ли каза?
Уговорихме се за 21:00, цял ден си "пишем" от стаите.
Рамиро...
Дежурен е. Как така дежурен?
Уловихме сигнал, сега между вас има друго момиче.
Ясно е, че те харесва.
Така ли? - Да, загубил е ума и дума.
Но му трябва време,
да свикне с мисълта.
Пити! Какво има?
Тръгваме.
Татко, татко?
Видя ми се,
че си майка ти.
Много си приличате.
И с тази рокля, за вечеря с капитана ли се нагласи така?
Не точно.
Преди, когато исках да ходя на среща говорих с мама,
но сега, трябва да говоря с теб.
Имаш среща с някого? Тук на кораба?
Не, на палубата. - На палубата?
На кораба, разбира се.
Радвам се.
Кой е късметлията, познавам ли го?
Разбира се, че го познавам, щом е на кораба, значи е записан тук.
Татко, няма да ти кажа кой е.
Недей да търсиш.
Няма да ти кажа, защото е първа среща.
Само заради това. - Добре.
Какво ти казваше майка ти преди среща?
Ами да не пия,
да се върна до 22:30, не по-късно.
Да ме изпраща до входната врата
и никакви мотоциклети.
Сега важи същото, без това за мотоциклета.
Постарай се да си прекараш хубаво.
Благодаря ти, че ми позволяваш да съм ти баща.
Сега ще ти дам един мой съвет.
Не си лягай с някой след първа среща. - Татко!?
Може да е остаряло разбиране, но е правилно.
Не бързай.
Рикардо, идваш ли?
Здравей, хубавице.
Всичко е готово.
Ако мога да ви помогна.
Трябва да си сляп, за да не виждаш,
за сина ти Улисес, трябва да му дадеш шанс.
Да, разбира се, сляп съм.
Имам много по-важни неща, за които да се тревожа.
Губиш много като не му даваш шанс даже да поговорите.
Не знам нищо.
Не бързай, имаш време, ще те чакам.
Трябва да го намерим.
За какво ни е? Това е само едно прасе.
Трябва да го спасим.
Лъвовете ядат хора, хората - прасета,
прасетата - боклуци.
Някой може да изяде прасето ти?
Защо? - Не знам.
Свинете се ядът.
Котките не,
кучетата не,
в Китай ги ядат де.
В Испания е забранено да ядеш домашни любимци.
Наистина ли е забранено да ядеш домашни любимци?
Да го направим такъв, тогава?
Как предлагаш да направим от прасе домашен любимец?
Да го кръстим, не можеш да изядеш нещо, което има име.
За това трябва да го кръстим
Добре, това трябва да сме всички.
Който не иска да си създава проблеми, да си тръгва.
После ще е късно.
Слушай! - Да?
Да преговорим всичко отново.
Ще се гмуркаме ли вече, повтаряме всичко от 20 минути.
Можеш да говориш ако искаш.
Няма нужда. - Това казах и аз.
Не пипай това, остави го!
Искам да ти кажа нещо, аз и ти...
...няма да си губим времето за приказки.
Първия път, когато се видяхме ти ме заключи, това е от липса на общуване.
Ако тази глупост с края на света, е истина,
както казва капитана, е истина,
ще имаме много време.
Животът на Вилма и на детето й са в опасност, трябва да отиде в болница.
Капитанът обаче, не иска да плаваме към сушата.
Сигурно има причина да не иска.
Може да се озовем в Афганистан насред войната и за това да не иска.
Не искам да плаша никого. Може да се е счупило нещо по време на бурята.
Два дни ни лъжат, че плаваме към пристанището,
аз не виждам никаква суша.
От къде каза си се научил?
В Реададур, в Гранада.
В Гренада? Добре.
Как е там?
Как е там в Мехита? - Мехита е в Кордоба.
Гранада, Аламбре, някои хора ги бъркат. Търсиш тема за разговор ли?
Не е вярно.
Вилма се нуждае от нас,
трябва да й помогнем, веднага.
Всички ли сте "за"?
Много добре.
Ще кажа на капитана, че се отправяме към брега.
Ако откаже? - Ако откаже...
ще вдигнем бунт.
Отиваме ли?
Започнахте ли гмуркането? - Не подготвяме се още.
Как е Вилма? - Заспа.
Дадох й успокоителни. - Ами детето?
Стабилно засега, но няма да издържи дълго.
Няма да се гмуркам. Няма!
Какво има, Хулиан? - Не отивам никъде с него.
С теб, да, ще се справим,
но с него - не, никъде.
Хулиан не ставаш за оратор.
Твоят баща как се държеше с теб?
Баща ми? - Да.
Кога точно как се е държал? 9-те месеца, в които беше в морето,
или 3-те, които не изтрезняваше, вкъщи.
Добре, забрави.
Започни по-лека с него,
не ви знам отношенията,
но Хулиан, недей да му викаш.
Когато го правиш той започва да те дразни.
Разбра ли? - Да, тръгвам.
Стой!
Ако се изложите и на най-малка опасност, връщате се веднага.
Това е заповед.
Капитане, искаме да поговорим с вас.
Здрасти.
Ще се гмуркаш ли?
Не, ще ходя до Турция. Искаш ли нещо?
Да, вземи ми някоя дрешка, че забравих повечето от моите.
Жалко. Ще ловя риба, с харпун.
Сериозно ли? - Да.
Добре, сериозно, за какво ще се гмуркаш.
Проверка на витлата.
А ти?
На прием ли отиваш?
Почти.
Имам среща.
Сериозно. - Да.
Приятна вечер. - Мерси.
Нали няма да е в хладилната камера?
Ще ви е по-приятно ако сте на по-топло.
Глупак. - Както кажеш.
Клюкарке? - Кажи.
Кой е късметлията.
Заклеваш ли се да не казваш на никого?
Това да не е някаква семейна черта?
Заклевам се.
Гамбоа.
Какъв е този цирк?
Всички по каютите!
Това е заповед!
Естела, изчезвай!
Паломарес, в каютата си!
Мисля, че на никого не му пука от заповедите ви, сър.
Искам да ти напомня, Гамбоа,
че ти изобщо не трябва да си на "Полярна звезда"
Вече не си учител, сега си никой.
А аз искам да ви напомня,
че Вилма е с кръвоизлив от 6 часа, ако не отиде в болницата ще умре.
Трябва й лечение, капитане.
Трябва да отидем в пристанището, тя умира.
Баща ми не е такъв.
Той никога няма да застраши живота на никой на борда на "Полярна звезда".
Но сега сме в открито море, какво търсим тук?
Не знам.
Имаме сигнал! Показва 28 ° 32'45 Север и
15 ° 16'16 - запад
Прието.
Точно над него сме.
От Реал Мадрид ли си? Не, не харесвам футбол.
Добре, извинявай.
Нямам никаква представа как се трябва да се държи един баща, ясно?
Всеки път трябва да внимавам какво казвам, не мога така.
Нямаме нищо общо.
В нашето семейство никой никого не прегръщаше,
даже потупване по гърба нямаше, никакви такива.
Готови сме.
Слушай,
не е толкова зле.
Така ли мислиш.
Не се стряскай, ти си първият баща, когото имам.
Искаме обяснение, капитане.
Не искаме много, само малко яснота.
Дълбочина 10 метра.
Татко, да отплаваме към пристанището, моля те.
Дълбочина 40 метра.
Засичам нещо на носа на кораба, виждате ли го?
Не, нищо. Да не е грешка?
Може и да е, но побързайте. - Прието.
За някаква глупава стипендия сме тук. Това е абсурдно
Достигнахме 90 метра. На дъното сме.
Виждаш ли нещо?
Видях нещо.
Добре тогава,
Айноя, доведи всички тук, да оставят всичко и да дойдат.
Хулия трябва да дойдеш,
ще вдигнат бунт, заяждат се с баща ми.
А къде е чичо ми? - На 90 метра дълбочина.
Наблюдавай това.
Чичо?
Гамбоа и останалите готвят бунт,
искат да отплаваме към брега, но баща ми не иска.
Колко са и къде?
Айноя?
Ускорява процеса на делене на атома няколко милиона пъти,
много трудно се контролира,
може да генерира антиматерия.
Това е по-известно като черна дупка.
По всичко личи, че най-лошото, което можеше да се случи, се е случило.
Нали така, докторе?
Процесът, който е образувал черната дупка
е завършен.
Той е предизвикал разместване на земните пластове,
всички континенти са станали едно цяло, на една надморска височина.
Знам как звучи това,
преди няколко часа се свързахме със сателит,
който ни изпрати снимка на планетата ни.
Европа и Африка,
вече ги няма.
Трябва да излизаме.
Какво правиш? Пусни ме! - Няма да стане.
На 90 метра дълбочина сме, трябва да намерим проклетата кутия.
Остави кутията, готвят бунт, нужни сме на капитана.
Капитанът ще се справи, това тук е много по-важно.
Ето за това не сме на пристанището и Вилма не е в болница.
Земята, такава каквато я познавахме,
вече я няма.
Добре и така да е, защо ни казвате чак сега?
Заради безопасността ви. - Безопасност?
Не исках да ви казвам докато не решим какво ще правим.
Искам да ви кажа, че съм сигурен, че не всичко е под водата.
Още има надежда.
Чакайте малко, моля!
Капитане,
може ли да видим "новата планета"?
Скъсах снимката.
Не трябваше да я виждате.
Някой вярва ли на тези глупости, които дрънка капитанът?
Който му вярва да застане до него.
Аз му вярвам.
Само това ли ви се струва откачено?
Ами рибата, която ухапа Вилма?
Приборите в столовата,
те се залепиха за тавана без причина, тази буря не беше нормална.
Познавам баща си и знам, че не лъже.
Айноя, нормално е да вярваш на родителите си.
На, кого вярваш, на капитана,
или на баща си?
4, 3, 2, 1.
Какво е това?
Спокойно.
Капитане от името на всички на борда, ви моля да ни отведете на брега.
Нали това ви обяснявам досега, няма пристанище, нито едно.
Капитане!
Ще ви помоля да отидете в каютата си и да не излизате от нея.
А!? - На теб говоря,
отивай си в каютата. - Нямаш никакви права на този кораб.
Аз съм капитан. Разбираш ли ме, капитан!
Добре.
Момчета. - Какво правите.
Пуснете ме. - Какво, за бога, правите?
Пуснете го.
Познавате ли си го?
Беше в твоята каюта.
Правилникът забранява всякакви оръжия на борда.
Пусни пистолета и спри с глупостите, или стреляй.
Но мога да те уверя, че ще съжаляваш.
Няма да търпя бунт на кораба ми.
Извинете капитане "Полярна звезда" не е ваш кораб.
Татко, татко.
Къде да намерим свещеник,
свещеник, който да кръсти прасето.
Валерия, не сега. По-късно ще говорим.
Може би ти ще го кръстиш, татко?
Това не беше пиратският призрак, прасето е било.
Не искам да го изядат,
кръсти го. Щом можеш да венчаваш, можеш и да кръщаваш.
Валерия, не сега, не е момент за кръщене.
Моля те, моля те.
Добре, но след това отиваш в каютата си и не мърдаш от там, става ли?
Не мога повече, излизам.
Добре, излизаме.
С дадената ми власт кръщавам това прасе,
с името... - Господин Ципи.
40 метра и не видяхме нищо живо.
...с името господин. Ципи. Считано от днес,
23:15 прасето ти е официално кръстено.
Не, трябва да го напръскате със светена вода.
Кръщене без вода е невалидно. Трябва вода.
20 метра.
С дадената ми власт кръщавам това прасе,
с името господин. Ципи.
Готово, сега върви в каютата си.
Мерси татенце.
Какво става тук?
Няма да допусна бунт на този кораб.
Хулиан, не можем да направим нищо, всички са против мен.
Само през трупа ми.
Престани Хулиан, това е заповед.
Хулиан!
Говори Улисес.
Същият, който се криеше в трюма.
Същият,
който взе патроните на
единствения пистолет на борда.
Преди 8 минути намерихме черната кутия,
на Боинг 17417, който се разби сутринта.
Ето последният запис:
Самолет HK9982 току-що се разби точно пред нас,
повтарям самолетът се разби точно пред нас
Чувате ли ни? Нямаме никакви контакти със земята.
Диспечери, чувате ли ни?
5-5-2-4...
Няма земя, няма земя.
В момента летим над Хавана, островът е изчезнал.
Повтарям острова го няма.
Диспечерска кула, ако ни чувате, имаме проблеми с видимостта.
Островът е изчезнал
7-7-9-1 Ню Йорк го няма.
Ню Йорк е изчезнал. Губим височина.
Два самолета току-що се удариха пред нас.
Губим височина. - Падаме.
Боже мой!
В следващия епизод:
Това е бомба.
Това е краят на света и той наближава.
Защо хората вярват в невъзможното.
Единственият начин да спасим кораба.